Справа № 2-а-342/10
Суддя: Кицюк В. П.
Дата ухвалення: 2010-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа №2-А-342/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2010 року

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Кицюка В. П.,

при секретарі - Черних Л.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Харкова про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду, визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України « Про соціальний захист дітей війни»,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 предявив позов до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Харкова (далі - УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова) про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду, визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до закону України « Про соціальний захист дітей війни».

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що він є «дитиною війни» в розумінні положень Закону України № 2195-ІV від 18.11.2004 року «Про соціальний захист дітей війни» та відповідно до ст. 6 цього Закону має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на те, що такі виплати йому не проводяться, просив визнати дії відповідача щодо невиплати йому щомісячного підвищення до пенсії у розмірі, встановленому Законом України «Про соціальний захист дітей війни», неправомірними; зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити йому недоплачене щомісячне підвищення до пенсії за період з 01.01.2006р. до 31.10.2009р.

Позивач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій, посилаючись на підтримання у повному обсязі позовних вимог, просив розглядати справу за його відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідач ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова надіслав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за відсутності свого представника.

Відповідно до п. 4 ч. З ст. 128 КАС України у разі неприбуття в судове засідання відповідача - субєкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) було менше 18 років.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився 05 березня 1934 року, перебуває на обліку в УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова та відноситься до категорії громадян, яким встановлено статус «дитина війни», що вбачається з копії пенсійного посвідчення №148767, виданого 05.03.1994р.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 № 2195-ІV, позивач має право на отримання державної соціальної грошової допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Отже, відповідно до положень вказаного Закону пенсія позивача повинна виплачуватися із збільшенням її на 30% мінімальної пенсії за віком.

Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 № 2195- ІV, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік" від 19.01.2006 року до статті 110 Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік" було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджені не були.

Закони України "Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20.12.2005 року та "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік" від 19.01.2006 року неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 року.

Таким чином, відповідно до вищезазначених законів, у відповідача не було підстав нараховувати та сплачувати позивачеві доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки до 19.01.2006 року її дію було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені.

Що ж до підвищення пенсії дітям війни у 2007 році, то відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік", дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 за № 6-рп/2007 року положення п. 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік» з урахуванням ст. 111 цього Закону визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, позивач також немає права на отримання державної соціальної допомоги за період з 01 січня 2007 року до 09 липня 2007 року, оскільки норма, якою передбачено це право, була зупинена.

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи з приписів ч.2 ст. 152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України УПФУ в Жовтневому районі м. Харкова повинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" починаючи з 09.07.2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону. України "Про Державний бюджет України", ця норма втратила чинність та не підлягала

застосуванню. Отже, відповідач з 09.07.2007 до 31.12.2007 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати.

Вимоги позивача про зобов'язання відповідача виплатити йому за 2008 рік щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком суд вважає необхідним задовольнити частково, виходячи з наступного.

Законом України від 28 грудня 2007 року „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України ( п.п. 41 розділу 2 ) текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції: « Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів. Зазначені зміни набрали чинності з 1 січня 2008 року.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним)

Таким чином, виходячи з приписів ч.2 ст. 152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України , з 22.05.2008 року позивач, як особа зі статусом дитини війни, мав право на підвищення на 30% відсотків мінімальної пенсії за віком і відповідач мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.б Закону України „Про соціальний захист дітей війни, нараховувати та здійснювати позивачу таку доплату до пенсії.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2009 р. до 31.10.2009р., суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню, оскільки упродовж усього 2009 року положення ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей" були та є чинними, їх дію не зупинено.

Згідно зі ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Міжнарожних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах у здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до 31 жовтня 2009 року.

Виходячи з положень ст. Закону України « Про загальнообвязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року, Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01 березня 2002 року, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена Законом України « Про соціальний захист дітей війни», покладено саме на органи Пенсійного фонду України, зокрема на його територіальні управління.

При визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підлягає застосуванню розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений у ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування».

Відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» доплат до пенсій не може бути причиною нездійснення цих виплат, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин

нормативно правових актах національного законодавства , не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своєї бездіяльності.

Статтею 162 КАС встановлено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про: визнання противоправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк. Частиною 2 ст. 100 КАС України, передбачено, що якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тривало з 09 липня 2007 року. Враховуючи дану обставину, а також похилий вік позивача, зміни в законодавстві, щодо предметної підсудності адміністративних справ, суд приходить до висновку про можливість поновлення позивачу строку звернення до суду за захистом свого права щодо отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Окрім того, за змістом ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову лише у тому випадку, коли на цьому наполягає одна із сторін, чого по даній справі не встановлено.

За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність УПФУ у Жовтневому районі м. Харкова щодо не нарахування позивачу щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком у період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до 31 жовтня 2009 року.

Зобовязати відповідача провести позивачу нарахування щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст.28 Закону України «Про обовязкове державне пенсійне страхування» за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до 31 жовтня 2009 року.

Вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова доплати до пенсії у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а до повноважень суду не входить обовязок здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею та документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа) пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

За таких обставин суд, частково задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне стягнути з державного бюджету на користь позивача 1 грн 70 коп. ( 3 грн 40 коп./2) в рахунок відшкодування витрат зі сплати державного мита.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 46 Конституції України, ст.ст. 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст. 1, 3, 94, 160, 161, п. 4 ч. 2 ст. 162, ст.ст. 163, 167, 186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до адміністративного суду.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Харкова щодо не нарахування ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до 31 жовтня 2009 року.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії в розмірі 30% відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до 31 жовтня 2009 року з урахуванням проведених нарахувань.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1,70 (одна грн. 70 коп.) грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя В.П. Кицюк