Справа № 242/4278/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Черков В.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року справа № 242/4278/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 13 жовтня 2017 року у справі № 242/4278/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради (далі Управління) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він, як внутрішньо переміщена особа, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. 15.08.2017 звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Але рішенням начальника Управління від 05.09.2017 йому було відмовлено в призначенні допомоги на підставі того, що він не підтвердив фактичне місце проживання. З даним рішенням він не згодний, просив визнати неправомірною бездіяльність Управління щодо відмови в призначенні щомісячної адресної допомоги за його заявою від 15.08.2017; скасувати рішення № 6935 від 05.09.2017 Управління про відмову йому в призначенні щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 13 жовтня 2017 року у справі № 242/4278/17 позов задоволено частково.

Скасовано рішення Управління № 583 від 05.09.2017 про відмову в призначенні (відновленні) допомоги ОСОБА_2

Зобов`язано Управління призначити та виплатити ОСОБА_2 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 15 серпня 2017 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована тим, що Управління, приймаючи спірне рішення № 583 від 05 вересня 2017 року про відмову в призначенні (відновленні) допомоги позивачу виходив з висновку комісії, викладеного у рішенні 05 вересня 2017 року, який суд визнав таким, що прийнято без дотримання норм законодавства.

Таким чином, 05 вересня 2017 року Управління передчасно прийняло рішення № 583, яким позивачу було відмовлено в призначенні (відновленні) допомоги на підставі рішення засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщених осіб від 05 вересня 2017 року № 6935.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги Управління зазначає, що попередження внутрішньо переміщеної особи про проведення перевірки за місцем її фактичного проживання чинним законодавством не передбачено, також не передбачено, яким чином та кому необхідно було залишати повідомлення для позивача.

Крім того, апелянт просить звернути увагу суду, що на момент звернення ОСОБА_2 до Управління від 15.08.2017 про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до інформації, зазначеної в листі Управління від 13.09.2017 №4340/12, позивач вже отримував призначену щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг по 06.09.2017 включно в Управлінні соціального захисту населення Пологівської райдержадміністрації і приховав цей факт, тим самим умисно сприяючи подвійну призначенню щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Цим листом також повідомлено Управління про неможливість надіслати особову паперову справу ОСОБА_2 про одержання адресної допомоги переміщеним особам на проживання у звязку з надходженням справи в поліції, так як проводиться розслідування.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст. 8 КАС України суд, при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 9 КАС України суд, при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_2 перебуває на обліку як внутрішньо-переміщена особа та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою від 11.08.2017 № НОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

15.08.2017 ОСОБА_2 звернувся до Управління із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

22.08.2017 працівниками Управління була здійснена перевірка місця фактичного проживання/перебування ОСОБА_2 за адресою, зазначеною в заяві позивача. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, на момент перевірки ОСОБА_2 був відсутній.

28.08.2017 позивач звернувся до Управління та надав пояснення, що на момент перевірки 22.08.2017 він знаходився біля свого будинку.

30.08.2017 працівниками Управління була здійснена повторна перевірка місця фактичного проживання/перебування ОСОБА_2 за адресою, зазначеною в заяві позивача. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, на момент перевірки ОСОБА_2 був відсутній.

Згідно заяви позивача від 31.08.2017, він звернувся до відповідача та зазначив, що без його попередження було проведено перевірки 22.08.2017 та 30.08.2017 про його фактичне місце проживання. Власниця помешкання підтвердила достовірність його фактичного проживання. Він пройшов ідентифікацію 28.08.2017 та 30.08.2017.

Рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 05.09.207 № 6935 ОСОБА_2 було відмовлено в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у звязку з не підтвердженням факту його проживання за вказаною адресою.

На підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 05.09.2017 № 6935 було прийнято рішення начальника Управління від 05.09.2017 № 583 про відмову в наданні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_2 за його заявою від 15.08.2017.

07.09.2017 Управлінням було надано відповідь на заяву ОСОБА_2 на його заяву від 31.08.2017 та зазначено, що згідно з рішенням комісії від 05.09.2017 йому відмовлено в призначенні щомісячної адресної допомоги.

Спірним в межах цієї справи є питання правомірності відмови у призначенні відповідачем щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з підстав не підтвердження позивачем місця його фактичного проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Закон України від 20.10.2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначає Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 (далі Порядок № 505).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадімінстрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі Порядок призначення виплат) та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування (далі - Порядок контролю за виплатами).

Відповідно до п. 1 Порядку призначення виплат, він визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг (далі - соціальні виплати) за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Документом, що підтверджує статус внутрішньо переміщеної особи, є довідка, видана такій особі відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб" (п. 2 цього ж Порядку).

Згідно з п. 5 Порядку призначення виплат, внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред'являється оригінал такої довідки.

Відповідно до п. 7 Порядку призначення виплат, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 звернувся до Управління 15 серпня 2017 року з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги, надавши довідку внутрішньо переміщеної особи за № НОМЕР_1 від 11 серпня 2017 року, в якій зазначено його фактичне тимчасово місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_1.

В акті № 1883 від 22.08.2017 про обстеження матеріально-побутових умов сім`ї зазначено, що при відвідуванні адреси позивача у м. Українськ (яку зазначив позивач в картці особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО) зазначено, що робочою групою перевірено ВПО ОСОБА_2 за фактичним місцем проживання. На момент перевірки ВПО за даною адресою був відсутній. Залишено повідомлення (а.с.25).

Такі дій працівників робочої групи відповідають положенням п. 9-1 Порядку призначення виплат, за якими у разі відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення робить відповідний запис в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї та надає внутрішньо переміщеній особі письмове повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з дати складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

Позивач стверджує, що він отримав це повідомлення, його копію додав до позовної заяви (а.с.13).

28.08.2017, тобто протягом трьох робочих днів з дати складення акта (з урахуванням святкових та вихідних днів) ОСОБА_2 з'явився до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення та пройшов фізичну ідентифікацію, надавши також письмові пояснення з приводу відсутності за місцем проживання (а.с.26).

В акті № 2265/3 від 30.08.2017 про обстеження матеріально-побутових умов сім`ї зазначено, що при відвідуванні робочою групою адреси АДРЕСА_2, за фактичним місцем проживання ВПО ОСОБА_2 відсутній. Залишено повідомлення (а.с.27).

Позивач стверджує, що він отримав це повідомлення, його копію додав до позовної заяви (а.с.13). При цьому в цьому викреслена вимога про необхідність протягом трьох робочих днів з дати складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї з'явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для проходження фізичної ідентифікації.

На підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 05.09.2017 № 6935 було прийнято рішення начальника Управління від 05.09.2017 № 583 про відмову в наданні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_2 за його заявою від 15.08.2017 (а.с.29).

Задовольняючи позов, місцевий суд послався на приписи п. 7 Порядку контролю за виплатами, за якими у разі коли внутрішньо переміщена особа протягом трьох робочих днів не з'явилася до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, такий підрозділ надсилає їй рекомендованим листом повторне повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися для проходження фізичної ідентифікації.

Водночас структурний підрозділ з питань соціального захисту населення робить запит до Держприкордонслужби щодо виїзду внутрішньо переміщеної особи за кордон, на тимчасово окуповану територію України або до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

В матеріалах справи відсутні докази щодо надіслання позивачу повторного повідомлення рекомендованим відправленням про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися для проходження фізичної ідентифікації або іншої, визначеної в Порядку інформації.

Відповідно до п. 10 Порядку призначення виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення протягом трьох робочих днів з дня складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї (крім осіб, зазначених в абзаці другому пункту 7 цього Порядку) та отримання електронної справи отримувача соціальної виплати вносить на розгляд комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - комісії), подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати.

За висновками місцевого суду, всупереч вимогам закону, без повторного виклику особи для фізичної ідентифікації, 05 вересня 2017 року комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам прийнято рішення про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги позивачу.

Крім того, вказане рішення не відповідає нормам діючого законодавства щодо його складання, оскільки, в ньому відсутні відмітка про саме голосування колегіального органу, не вказано, які члени комісії проголосували «за», які «проти», не містить підписів.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення комісією порядку прийняття рішення, не дотримано умов Порядку та Порядку № 365, відтак рішення № 6935 засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 05 вересня 2017 року є неправомірним.

В матеріалах справи відсутні докази якими особами, яким чином та кому залишалось повідомлення для позивача, наслідки такого повідомлення (обізнаність позивача про повідомлення та можливість з'явитись до Комісії).

Окрім того, невідомо про факт інформування позивача про прийняття Комісією рішення, який має можливість його оскарження.

Отже, Управління, приймаючи спірне рішення № 583 від 05 вересня 2017 року про відмову в призначенні (відновленні) допомоги позивачу виходив з висновку комісії, викладеним у рішенні 05 вересня 2017 року, який суд визнав таким, що прийнято без дотримання норм законодавства.

Враховуючи зазначене, місцевий суд вважав, що 05 вересня 2017 року Управління передчасно прийняло рішення № 583, яким позивачу було відмовлено в призначенні (відновленні) допомоги на підставі рішення засідання Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщених осіб від 05 вересня 2017 року № 6935.

Оскільки позивач був необізнаний про прийняття зазначеного рішення та не заявляв позовні вимоги з цього питання, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.2 ст. 11 КАС України, вважав для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Управління № 583 від 05 вересня 2017 року про відмову в призначенні (відновленні) допомоги ОСОБА_2

Проте, з такими висновками місцевого суду не в повній мірі погоджується судова колегія.

Так, суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин частково положення Порядку призначення виплат, а частково приписи Порядку контролю за виплатами, зокрема, п.7 останнього. В той же час, апеляційний суд знаходить слушними доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем вирішувалось питання про призначення (відновлення) виплат позивачеві, тому до спірної ситуації слід застосовувати лише правила, встановлені Порядком призначення виплат, і, навпаки, неможливо застосовувати вимоги Порядку контролю за виплатами, оскільки такі виплати відповідачем позивачеві не здійснювались.

З огляду на зазначене, необґрунтованими виглядають висновки місцевого суду про порушення, допущені у звязку з не надісланням позивачу повторного повідомлення рекомендованим відправленням про необхідність протягом трьох робочих днів з'явитися для проходження фізичної ідентифікації з посиланням на п. 7 Порядку контролю за виплатами.

Не підтримує апеляційний суд і висновки місцевого суду про те, що рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги позивачу від 05 вересня 2017 року не відповідає нормам діючого законодавства щодо його складання, оскільки, в ньому відсутні відмітка про саме голосування колегіального органу, не вказано, які члени комісії проголосували «за», які «проти», не містить підписів.

На переконання колегій суддів вказані відомості не повинні обовязково бути присутніми у рішенні, а можуть бути висвітлені у протоколі засідання комісії. Це рішення комісії відповідач надав у копії, згідність з оригіналом якої засвідчена секретарем засідання.

Порядок призначення виплат не передбачає також і обовязку комісії повідомляти заявника про час прийнятті відповідних рішень, запрошувати його на відповідне засідання.

В той же час, апеляційний суд знаходить підстави для часткового задоволення позову, з огляду на наступне.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до приписів частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з положень частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Апеляційний суд зазначає, що Порядок призначення виплат не передбачає повторної перевірки адреси заявника після проходження ідентифікації. З огляду на зазначене, надаючи оцінку змісту цього Порядку, колегія суддів доходить до висновку, що проходження ідентифікації заявником слід вважати підтвердження ним фактичного місця проживання/перебування.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

В той же час, зобовязуючи своїм рішенням відповідача призначити і виплатити ОСОБА_2 спірної допомоги з 15 серпня 2017 року, місцевий суд не звернув уваги, що відповідно до інформації, зазначеної в листі Управлінні соціального захисту населення Пологівської райдержадміністрації Запорізької області від 13.09.2017 №4340/12, позивач вже отримував призначену щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг по 06.09.2017 включно у вказаному Управлінні.

Відтак, постанова місцевого суду підлягає зміні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для зміни постанови суду першої інстанції згідно статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 201, 206, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради задовольнити частково.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 13 жовтня 2017 року у справі № 242/4278/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Селидівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини постанови Селидівського міського суду Донецької області від 13 жовтня 2017 року у справі № 242/4278/17 слова «з 15 серпня 2017 року» замінити словами «відповідно до заяви ОСОБА_2 від 15 серпня 2017 року».

В іншій частині постанову Селидівського міського суду Донецької області від 13 жовтня 2017 року у справі № 242/4278/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя І.В.Сіваченко

Судді О.О.Шишов

ОСОБА_3