Справа № 810/1665/17
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2017-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2017 року № 810/1665/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області < М_3-я особа >про скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

звертаючись до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень №№ та від 08.02.2017 р., позивачка зазначила, що прийняті рішення суперечать чинному законодавству, а контролюючий орган вийшов за межі наданих йому повноважень, у зв'язку з чим просила заявлені вимоги задовольнити.

У призначений для розгляду справи час, сторони до суду не прибули. 12.06.2017 р., від позивачки надійшло клопотання, в якому вона просила розглянути справу за її відсутності в порядку письмового провадження.

Відповідач, повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи, за відсутності у судовому засіданні, будь-яких заяв чи клопотань суду не надав.

На підставі ч.6 ст.128 КАСУ, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, встановивши фактичні обставини, якими обґрунтовано позов, надавши правової оцінки відносинам, що виникли між сторонами, суд встановив таке:

Білоцерківською ОДПІ, на підставі пп.20.14 п. 20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.77, 82.1 ст.82 ПКУ, була проведена документальна планова виїзна перевірка позивачки - приватного нотаріуса на предмет своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податків і зборів за період з 17.04.2015 р. по 31.12.2015 р., за результатом якої складено акт №1025/13-03//216 від 26.12.2016 р., яким встановлено порушення у вигляді завищення витрат на суму 222069,19 грн., зокрема, шляхом віднесення до їх складу комунальних послуг у розмірі 41524,19 грн., послуг охорони об'єкта у сумі 5400,00 грн., оплата пожежної сигналізації 3000 грн., придбання плитки 40785,00 грн. та меблів для офісу 131360,00 грн.

Крім того, актом перевірки констатовано порушення вимог п.176.2 ст.176 ПКУ та розділу III Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1-ДФ), в частині подання розрахунку №1-ДФ з недостовірними та перекрученими відомостями: не відображено суми виплачених доходів суб'єктам підприємницької діяльності за ознакою доходу "157".

Рішеннями №№ та від 08.02.2017 р. позивачці було збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у розмірі 22206,96 грн. та нарахована штрафна санкція 5551,74 грн. та збільшено грошове зобов'язання з військового збору за основним платежем у розмірі 1665,51 грн. та нарахована штрафна санкція 416,38 грн.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями ОСОБА_1 оскаржила їх в адміністративному порядку. Рішенням ДФС України від 26.04.2017 р. №5800/Ф/99-99-11-02-01-14 скарга залишена без задоволення, а рішення - без змін.

Конституція України покладає обов'язок на кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, в тому числі і нотаріусів. Порядок сплати податків, їх розміри та механізм визначено ПКУ.

За приписами ст. 3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Нотаріусом може бути громадянин України, який має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи у сфері права не менш як шість років, з них помічником нотаріуса або консультантом державної нотаріальної контори - не менш як три роки, склав кваліфікаційний іспит і отримав свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Не може бути нотаріусом особа, яка має судимість, обмежена у дієздатності або визнана недієздатною за рішенням суду.

Нотаріусу забороняється використовувати свої повноваження з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки чи пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.

Згідно з пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПКУ самозайнята особа -платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність -це діяльність, в тому числі, приватних нотаріусів, за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

За приписом п.178.1 ст. 178 ПКУ особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік в органах державної податкової служби за місцем свого постійного проживання як самозайняті та отримати свідоцтво про таку реєстрацію згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються ставками, визначеними в п. 167.1 ст. 167 ПКУ, тобто за ставкою 15 відсотків бази оподаткування, а в разі перевищення десятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення,- п. 2 ст. 178 ПКУ.

Згідно з п. 3 ст. 178 ПКУ, оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності. Фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності та подавати податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб, тобто до 1 травня року, що настає за звітним.

Остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий період здійснюється платником податку самостійно згідно з даними, зазначеними в податковій декларації. При цьому до 1 серпня року, що настає за звітним, самозайнята особа зобов'язана сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій ній податковій декларації (ст. 179.7 ПКУ).

З огляду на те, що вичерпний перелік витрат, які самозайнята особа може віднести до складу витрат, які зменшують дохід для встановлення об'єкта оподаткування, не передбачений ані ПКУ, ані іншими нормативними актами, єдиним критерієм при їх визначенні є належність та необхідність для провадження незалежної професійної діяльності.

При цьому п. 1.4 ст. 4 ПКУ встановлює презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

ДПС України та Міндоходів України при визначенні сукупного чистого доходу приватного нотаріуса рекомендує враховувати витрати наведені в Узагальнюючих податкових консультаціях щодо деяких питань оподаткування фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність (приватних нотаріусів, адвокатів), затверджених наказами ДПС України від 24.12.2012 № 1185 та наказом Міндоходів України від 30.12.2013 № 884 відповідно. Так, до витрат приватного нотаріуса можуть бути віднесені, зокрема: оренда робочого місця нотаріуса, у тому числі його поточний ремонт, обладнання пандусу для під'їзду інвалідів; страхування цивільно-правової відповідальності приватного нотаріуса; технічне забезпечення діяльності робочого місця нотаріуса та його обслуговування: охоронна та пожежна сигналізація; металеві двері або металеві ролети; металеві грати, захисні ролети та броньована ударостійка плівка на вікнах; металеві шафи; вогнестійкий сейф; інформаційна вивіска; обслуговування технічного обладнання (комп'ютери, у тому числі їх програмне забезпечення, принтери, сканер, ксерокс, факс, телефон тощо); підключення та користування мережею Інтернет без обмеження кількості провайдерів, включаючи мобільний Інтернет; телекомунікаційні послуги; меблі; програмне забезпечення, користування електронною базою законодавства; встановлення, обслуговування та користування державними та єдиними реєстрами; виготовлення печатки, штампів з текстами посвідчувальних написів; витрати на придбання спеціальних бланків нотаріальних документів та ведення реєстрів для реєстрації нотаріальних дій, книг, журналів реєстрації (обліку), передбачених номенклатурою; витрати на придбання канцелярського приладдя (картонажі, архівні папки, твердий картон, канцелярський папір, технічні засоби для прошивання документів тощо); витрати на забезпечення збереження документів нотаріального діловодства; проходження підвищення кваліфікації, участь у короткотермінових семінарах, міжнародних семінарах, симпозіумах, науково-практичних конференціях; удосконалення професійної майстерності; навчання в школі молодого нотаріуса; придбання та передплата юридичної літератури (книг, журналів, дисків, програм тощо); оплата праці та обов'язкові нарахування на фонд оплати праці помічників, секретарів, стажистів (найманих працівників); сплата внесків до Пенсійного фонду України, у тому числі на користь найманих працівників, та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування; відкриття рахунків у банках та їх розрахунково-касове обслуговування (депозитні рахунки); витрати на поштові та кур'єрські послуги, необхідні для ведення нотаріальної діяльності; комунальні витрати (електро-, газо-, тепло-, водопостачання) на утримання робочого місця приватного нотаріуса, у разі якщо це нежитлове приміщення є власністю приватного нотаріуса; сплату щомісячних членських внесків нотаріусами на забезпечення нотаріального самоврядування, відповідно до статті 16 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425 «Про нотаріат» зі змінами та доповненнями.

Вирішуючи питання щодо правомірності віднесення витрат до складу професійною діяльності ОСОБА_1 при визначенні сукупного чистого доходу приватного нотаріуса, суд встановив, що позивачка зареєстрована Міністерством юстиції України та одержала свідоцтво на зайняття нотаріальною діяльністю НОМЕР_1 від 23.12.1998 р.; посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності НОМЕР_2 від 08.04.2015 р. Перебуває на обліку в Білоцерківській ОДПІ з 17.04.2015 р. №7532 на загальній системі оподаткування шляхом сплати податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування податку на доходи фізичних осіб з найманих працівників, військового збору, єдиного внеску самозайнятої особи (праватного нотаріусу) та єдиного внеску самозайнятої особи (приватного нотаріуса) як роботодавця .

Згідно наданого нею договору купівлі-продажу нежитлового приміщення місце здійснення нотаріальної діяльності позивачки - 1/2 нежитлового приміщення площею 247, 0 кв.м. в будівлі "А" об'єкту житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1. Друга частина приміщення перебуває у власності чоловіка - ОСОБА_2

Перевіркою контролюючого органу встановлено, що у період з 17.04.2015 р. по 31.12.2015 р. позивачка проводила діяльність у сфері права.

Згідно показників діяльності суб'єкта господарювання, зазначених у декларації за 2015 р.№ від 30.04.2015 р., позивачкою було задекларовано 462411,00 грн. доходу. Розбіжність із даними податкового органу складає 111034, 60 грн.

Так, податковий орган дійшов висновку про безпідставне віднесення до складу валових витрат у 2015 р. вартості комунальних послуг 41524, 19 грн.; придбаних меблів для офісу- 131360 грн.; послуг охорони об'єкта- 5400 грн. та оплату пожежної сигналізації -3000 грн., а також придбання плитки -40785, 00 грн.

Пунктом 178.3 ст.178 ПКУ визначений оподатковуваний дохід фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність: це сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

При проведенні перевірки факт понесення витрат ОСОБА_1 не підтверджено. Крім того, навіть за їх наявності не дозволяється зменшувати частину доходу отриманого платником, адже такі витрати (згідно вимог статті 178 пункту 178.3 ПК) повинні відповідати видовій ознаці, а саме: бути необхідними для провадження нотаріальної діяльності. І саме на платнику податків лежить обов'язок доводити такий зв'язок витрат, позаяк лише після дотриманням вимог закону щодо належного підтвердження витрат та доведення їх необхідності з фактом здійснення професійної діяльності, у нього виникне право на зменшення доходу шляхом формування обсягу підтверджених витрат.

Нотаріуси, як платники податків - повинні формувати витрати виходячи із вимог ст. 25 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-ХІІ у редакції Закону України від 01.10.2008р. № 614-УІ та п.8 Положення про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.03.2011 року № 888/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 березня 2011 року за №406/19144.

Завищення витрат має своїм наслідком заниження податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Визначені позивачкою витрати правомірно не визнаються такими податковим органом.

Витрати це зменшення обсягу матеріальних цінностей, коштів тощо, які відбуваються в процесі свідомої людської діяльності; зменшення певних ресурсів у фізичних процесах.

Згідно із п.138.2.ст.138 ПКУ витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

На підтвердження понесених витрат та необхідність в процесі провадження професійної діяльності ОСОБА_1 надані: договір №005-БЦ від 10.12.2013 р., предметом якого є забезпечення виконавцем-ПП "ЖЕО Бізнес Центр" надання послуг з утримання "Бізнес Центру" та прилеглої території, до якого долучені рахунки-фактури за різними датами та номерами.

З приводу цього, суд зауважує, що сам по собі будь-який договір не є доказом одержання товарів, послуг (робіт) та їх оплату, як, власне і рахунки-фактури.

Рахунок це лише пропозиція про оплату. Виставлений постачальником (отриманий покупцем, замовником) рахунок, не підтверджує проведення господарської операції, оскільки не викликає змін у структурі активів і зобов'язань, у власному капіталі кожної зі сторін (ст. 1 Закону від 16.07.99 р. № 996-XIV «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні»). Отже виставлені рахунки-фактури на оплату комунальних послуг не є первинними документами та не можуть бути розцінені судом як доказ понесених витрат.

Позивачкою також надано договір від 19.03.2015 р. №90-МО, укладений між нею та ПП "Фірмою ЕФ-ЕС Моніторінг" про спостерігання за спрацюванням засобів пожежної сигналізації з додатком щомісячної плати, інструкцією, актами надання послуг по цілодобовому спостеріганню за спрацюванням засобів пожежної сигналізації, які підключені до спеціального об'єктового обладнання та технічному обслуговуванню обладнання. П.1.2 Договору встановлено, що послуги надаються замовнику (позивачці) на кожному об'єкті, що визначені у додатку №1 договору. У відповідності до додатку до договору об'єкти обслуговування розташовані за адресою: приміщення Київська область.

Крім того, що приналежність об'єктів обслуговування та спостереження за договром №90-МО до професійної діяльності нотаріуса ОСОБА_1 нічим не підтверджено, договір не є доказом оплати послуг, як власне, і акти їх надання із зазначенням вартості. Будьз-які документи, що підтверджують факт оплати таких послуг, суду не представлені.

Аналогічна ситуація склалася і з підтвердженням витрат на централізовану охорону об'єкта по договору від 19.03.2015 р. №7040-ОП, із долученням до нього актів про надані послуги.

Акти про послуги є свідченням виконання певних робіт, а проведенням господарської операції наслідком якої стало зменшенням обсягу матеріальних цінностей або коштів позивачки.

При формуванні чистого сукупного доходу нотаріуса, до складу витрат була віднесена сума придбання меблів для офісу у розмірі 131600 грн. на підставі ксерокопій товарних чеків, замовлення у меблевому салоні та накладної №Ф1/25/05 від 25.05.2017 р.

У зв'язку з цим суд зазначає таке: п. 15 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" №265 передбачено, що чеки, накладні та інші письмові документи, які засвідчують передачу права власності на товари (послуги) від продавця до покупця, повинні видаватись покупцю таких товарів (послуг) на його вимогу. Оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків у випадках, передбачених Законом №265, є правомірним. Разом з тим, якщо форми та зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов'язковим, встановлені п. 2 розділу II Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13, то форма та зміст товарного чека на теперішній час законодавчо не визначена. Отже, суб'єкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної форми.

Проте, виходячи зі змісту Закону України «Про захист прав споживачів», а також визначення Законом №265 терміна «розрахункові документи», до яких, зокрема, відносяться товарні чеки, товарний чек повинен містити напис «Товарний чек» та за змістом відповідати вимогам Положення від 21.01.2016 №13, за виключенням відображення в ньому фіскального номера РРО та напису «Фіскальний чек».

Так, згідно п.1 розділу II Положення касовий чек повинен мати такі обов'язкові реквізити: найменування господарської одиниці; адресу господарської одиниці; для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ, - індивідуальний податковий номер платника ПДВ, який надається згідно з Кодексом; перед номером друкуються великі літери «ПН»; для СГ, що не є платниками ПДВ, - податковий номер або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), перед яким друкуються великі літери «ІД» (ідентифікаційні дані); якщо кількість придбаного товару (обсяг отриманої послуги) не дорівнює одиниці виміру, - кількість, вартість придбаного товару (отриманої послуги); вартість одиниці виміру товару (послуги); назва товару (послуги); літерне позначення ставки ПДВ праворуч від надрукованої вартості товару (послуги) (для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ); позначення форми оплати (готівкою, електронним платіжним засобом, у кредит, тощо) та суму коштів за цією формою оплати; загальну вартість придбаних товарів (отриманих послуг) у межах чека, перед якою друкується слово «СУМА» або «УСЬОГО»; порядковий номер касового чека, дату (день, місяць, рік) та час (година, хвилина) проведення розрахункової операції.

Разом з тим, у разі відсутності в документі хоча б одного з обов'язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий (п. 3 розд. I Положення №13).

Як слідує із представлених суду товарних чеків та накладній вбачається відсутність у них таких обов'язкових реквізитів як адреси господарської одиниці; літерне позначення ставки ПДВ праворуч від надрукованої вартості товару (послуги) (для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ) ;податковий номер або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), перед яким друкуються великі літери «ІД»; позначення форми оплати (готівкою, електронним платіжним засобом, у кредит, тощо) та суму коштів за цією формою оплати; порядковий номер касового чека.

У накладній відсутня адреса господарської одиниці та форма оплати, а також літерне позначення ставки ПДВ праворуч від надрукованої вартості товару (послуги) (для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку у паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), перед яким друкуються великі літери «ІД», з огляду на що накладна та товарні чеки не можуть бути визнані судом розрахунковими документами, а відтак прийняті до уваги у якості підтвердження понесених позивачкою витрат на придбання меблів.

Крім того, не підтверджені витрати щодо плитки у сумі 40785, 00 грн., оскільки відсутні докази здійснення ремонтних робіт у приміщенні нотаріальної контори та, або інше використання у професійній діяльності позивачки.

Отже, перелічені в акті перевірки витрати, не підтверджується переліком документів, згідно яких вони сформовані за перевіряємий період щодо грошових потоків та призначення платежів, вказаних самозайнятою особою - приватним нотаріусом ОСОБА_1

Суд наголошує, що згідно ст. 138 ПКУ обов'язок обліку проведених витрат та отриманого доходу покладається на платника податків, тобто позивачку.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, то визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Вищенаведені операції, щодо придбання меблів та оплати послуг та які, були включені в обсяг витрат, оформлені договорами, не можуть свідчити про здійснення позивачкою господарських операцій з придбання товарів та послуг для використання у власній незалежній професійній діяльності як приватного нотаріуса.

Таким чином, рішення відповідача щодо визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб є правомірним.

За правилами, передбаченими п. 119.2 ПКУ, за неподання, подання з порушенням установлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками форми № 1ДФ, якщо такі недостовірні відомості чи помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку, застосовується штраф.

У разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. Виходячи із даного розрахунку до поизивачки була застосована штрафна санкція у розмірі 5551,74 грн. Таким чином, прийняте відповідачем рішення є правомірним, а заявлена вимога в цій частині безпідставною.

Згідно пп. 1.1 пyнкту 161 підрозділу 10 pозділу XХ ПKУ) платниками військового збору є "осoби, визначені пунктoм 162.1 стaтті 162" ПКУ.

Відповідно дo пп. 1.2 пунктy 161 підрозділу 10 рoзділу XX ПKУ «об'єктoм оподаткування військовим збором є дохoди, визначені статтею 163 цьогo Кодексу». Отже, база оподаткування включає: доходи резидента (згідно п. 163.1 ПKУ); загальний місячний (рiчний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їx походження в Україні, якi остаточно оподатковуються під чaс їx нарахування (виплати, надання), тому нарахування та сплата військового збору здійснюється із доходу від діяльності позивачки.

За умови визнання правомірним рішення відповідача про збільшення грошового зобов'язання з ПДФО, ураховуючи пов'язаність рішення з нарахуванням військового збору, суд вважає правомірним і рішення № від 08.02.2017 р.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні вимог про скасування податкових повідомлень-рішень від 08.02.2017 р. №№ та ,- відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Брагіна О.Є.