Справа № 818/1549/17
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2017 р. Справа № 818/1549/17
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Гелета С.М.,
за участю секретаря судового засідання - Мороз Т.М.
позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/1549/17 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги, -
Свої вимоги позивач мотивував тим, що під час перевірки податковим органом не було враховано, що до складу витрат було правомірно віднесено суму, яка повязана із використанням автомобіля згідно укладеного договору оренди, а також включено витрати, повязані із використанням даного автомобіля, зокрема на обслуговування автотранспорту та пальне, використання автомобіля повязане із господарською діяльністю. Під час винесення спірних рішень відповідачем відсутнє судове рішення, яким договір оренди було визнано недійсним, а тому висновки податкового органу про його недійсність суперечить чинному законодавству. Також в обґрунтування вимог позивач посилається на те, що ним правомірно було включено до суми валових витрат суму сплачених відсотків, яку було перераховано згідно кредитних договорів, укладених із банківською установою. Такий кредит було отримано позивачем на здійснення господарської діяльності, а тому сплачені відсотки по кредитним договорам також можуть бути включені до витрат. В зв'язку із даними обставинами позивач просить скасувати спірні рішення.
Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала, зазначала, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті правомірно, обґрунтовано, підстави для їх скасування відсутні.
Суд, заслухавши думку позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
За результатами проведеної перевірки податковим органом прийняті спірні податкові повідомлення-рішення від 09.10.2017
В судовому засіданні, а також в адміністративному позові та додаткових письмових поясненнях, позивач не погоджувався із спірними рішеннями в зв'язку із тим, що податковим органом невірно тлумачиться його право на віднесення до складу витрат суму, яку позивач визначив в зв'язку із орендою автомобіля для здійснення господарської діяльності, в т.ч. і суму запчастин та списання пального, а також безпідставно було виключено податковим органом із сум витрат сплачені позивачем відсотки за користування кредитним договором, який було укладено також на здійснення господарської діяльності.
Суд не погоджується із такими твердженнями позивача, виходячи із наступного.
Представником відповідача на вимогу суду надано детальний розрахунок оспорюваних податкових повідомлень-рішень (121-122).
Згідно даного розрахунку, порушення, які були виявлені та стали підставою для винесення спірних рішень, стосувалися не лише питання використання автомобіля позивачем та сплачених ним відсотків за користування кредитною лінією по кредитним договорам.
В судовому засіданні представник відповідача зазначала, що штрафна (фінансова) санкція була застосована в розмірі 50% в зв'язку із повторністю виявлених порушень. Позивач дану обставину не заперечував, не оспорював, підтвердив, що дійсно податковим органом вже було винесено податкове повідомлення-рішення у відповідності до якого вже застосовувалися штрафні (фінансові) санкції.
Так, завищення витрат на загальну сум 115716,65грн. за 2016 рік виникло внаслідок порушення п. 177.4 ст.177 ПК України, якою передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат (пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 ПК України).
Дане порушення позивачем ні в адміністративному позові, додаткових поясненнях, ні під час судового засідання не оскаржено, не спростовувалося, жодних доказів чи обґрунтувань неправомірності висновків податкового органу в цій частині позивачем не надано.
Відповідно до п. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Слід зазначити, що даний договір оренди транспортного засобу є нотаріально не посвідчений, що є порушенням ст. 799 Цивільного кодексу України. Так, даною нормою передбачено, що договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Частиною 3 статті 640 ЦК передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення; а відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. (ч.2 ст. 215 ЦК).
Таким чином посилання позивача на те, що відсутнє рішення суду про визнання недійсним договору оренди, судом визнається безпідставним, оскільки таких договір є нікчемним в силу вимог ЦК, а тому визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
В судовому засіданні позивач зазначив, що сума сплачених відсотків по кредитному договору № 015/9846/228753 від 18.07.2014 дійсно ним була перерахована банківській установі по даному договору, ця сума включена до суми витрат, але наполягав на тому, що вона не повинна враховуватися, оскільки даний договір не відображений в акті перевірки. Разом із цим, судом дана обставина не може бути беззаперечним доказом неправомірності включення такої суми до спірних рішень, враховуючи те, що інформація щодо сплачених сум по даному договору була досліджена перевіряючим, сума в загальному розмірі по двом кредитним договорам підтверджується матеріалами справи, зокрема банківською випискою ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» за 2016р. , а також даними ОСОБА_5 обліку доходів та витрат та була включена в спірне рішення, детальний розрахунок податкових повідомлень-рішень наданий представником відповідача не суперечить матеріалам справи. Представник відповідача пояснила, що дійсно інспектором не було відображено реквізитів другого кредитного договору, але сума по ньому включена до податкового повідомлення-рішення, і встановлювалася на підставі первинних документів та підтверджується матеріалами справи, в т.ч. і документами, які надав позивач.
Також, згідно даних книги обліку доходів та витрат за 2016 та виписки по рахунку у ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» за 2016 р. ФОП ОСОБА_1 також крім сплачених відсотків по кредитним договорам включив до складу витрат суму сплаченого 17.11.2016 судового збору в розмірі 661,44 грн. (а.с.106), суму сплаченого 29.03.2016 страхового платежу в розмірі 338,40 грн. (а.с.94), а також 774грн., що становить суму сплаченої комісії банку 30.05.2016 (97зворотн.стор), 28.10.2016 (а.с.105), 29.12.2016 (а.с.108зворотн.стор), та поповнення карткового рахунку 29.12.2016 (а.с.108 зворотн.стор), що підтверджується даними книги обліку доходів та витрат за 2016р., виписками банку за зазначені дати.
Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, регулюється ст.177 Податкового кодексу України.
Згідно п.177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
У відповідності до п. 177.4 ст.177 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат (п.п.177.4.1); витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу), обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством (п.п. 177.4.2); суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи підприємця (п.п.177.4.3); інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (п.п.. 177.4.4).
Наведений перелік витрат, які безпосередньо повязані з отриманням доходів є вичерпним.
З аналізу наведених норм можливо зробити висновок, що для фізичної особи підприємця не передбачено включення до складу витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, суми витрат на сплату відсотків за користування кредитними коштами.
Посилання позивача на те, що витрати на сплату відсотків за отриманий кредит є вартістю придбаних банківських послуг, які прямо повязані з господарською діяльністю, виконанням робіт, наданням послуг не ґрунтуються на вірному застосуванні приписів п.177.4 ст. 177 ПКУ, оскільки кредит хоч і отримано для цілей господарської діяльності, але сплачені за це відсотки не є такими, що безпосередньо повязані з отриманням доходу.
Зокрема, п.п.177.4.4 ст. 177 ПК України наведений виключний перелік інших витрат, в т.ч. витрат, пов'язаних з придбанням послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг. Тобто, це можуть бути послуги, наприклад, пов'язані з ремонтом та експлуатацією майна, що використовується у підприємницькій діяльності. Крім того, такі витрати мають бути безпосередньо пов'язані з отриманням доходу в розрахунковому періоді, послуги мають бути оплачені, товар отриманий (роботи, послуги виконані). Отже, до складу витрат мають включатися лише витрати, що прямо пов'язані з отриманням конкретного прибутку.
Перелік витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів фізичної особи - підприємця від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування визначено пунктом 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, який не містить витрат на погашення сплачених відсотків за користування кредитом, витрат на страхування та судового збору.
Посилання на те, що п.п. 177.4.2 містить таку умову для включення суми відсотків за користування кредитом, оскільки передбачає «витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно із договорами цивільно-правового характеру», судом до уваги не приймається, враховуючи те, що даний пункт і перелік витрат стосується витрат, повязаних із трудовими відносинами фізичної особи-підприємця, і взагалі не містить права на віднесення сплаченої суми судового забору та страхового платежу.
Отже, фізична особа - підприємець на загальній системі оподаткування не має права включати до складу витрат суму сплачених відсотків, які нараховані платнику податків за користування кредитом, вартість оплачених послуг страхування та судового збору.
Відповідно до п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України чистий оподатковуваний дохід визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю.
Також враховуючи те, що перевіркою встановлено, що позивачем неправомірно віднесено до складу податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 5478,12грн.що стосується використання автомобіля ФОП ОСОБА_1 згідно договору оренди, що є нікчемним в силу припису статей 215,220 Цивільного кодексу України, податковим органом правомірно винесено податкове повідомлення-рішення щодо збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 5478 грн.
Слід зазначити, що дане порушення відображено на сторінки 28 акту перевірки в розділі 2.9 та стосується неподання позивачем до Конотопської ОДПІ (Кролевецького відділення) повідомлення про обєкти оподаткування/обєкти, повязані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність, за формою №20-ОПП при здійсненні діяльності з оптової торгівлі яблуками (а.с.46).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Слід зазначити, що в даному випадку позивачем взагалі ні в адміністративному позові, додаткових поясненнях, ні під час розгляду справи по суті не обґрунтовано в зв'язку із чим дане рішення підлягає скасуванню. Посилання в позові, додаткових пояснення на обставини як підстави для задоволення позовних вимог щодо оренди транспортного засобу та виплачених відсотків за користування кредитом, не стосуються даного порушення та застосованої штрафної санкції.
В даному випадку, відповідачем, як субєктом владних повноважень, у відповідності до ч.2 ст. 71 КАС України доведено правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень, в зв'язку із чим позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 30.11.2017.

Суддя С.М. Гелета