Справа № 201/15357/17
Суддя: Федоріщев С. С.
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
провадження № 2-а/201/422/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

за участі секретаря судового засідання Кияшко Н.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Орловської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

12.10.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить визнати дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо нарахування виплати йому пенсії у розмірі, нижчому від прожиткового мінімуму неправомірними та стягнути з нього на свою користь 2447,32 грн. недоплаченої пенсії за період з 09.03.2017 по вересень 2017.

Свої вимоги мотивує тим, що з 09.03.2017 по вересень 2017 відповідач призначав та виплачував йому щомісячно пенсію у розмірі 949 грн., що за розміром є менше, ніж гарантований ст.46 Конституції України розмір прожиткового мінімуму - 1312 грн. Виходячи з цього, позивач розраховує недоплачену суму пенсії наступним чином: (1312-949)*6,74=2447,32 грн.

Згідно письмових заперечень, наданих Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, відповідач позовні вимоги не визнає, мотивуючи тим, що вимога про стягнення з відповідача грошової суми, яку, на думку позивача йому не доплачено, не ґрунтується на законі, оскільки ця сума не є борговим зобов'язанням відповідача через те, що вона не була нарахована. Дії управління є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції, Законах України, роз'яснювальних листах органів Пенсійного фонду. Пенсія позивачеві розрахована відповідно до вимог чинного пенсійного законодавства починаючи з 09.03.2017 як пенсія за віком непрацюючому пенсіонеру відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» як особі, що досягла 60 років та має загальний стаж не менше 15 років. Постановою Кабінету Міністрів № 265 від 26.03.2008, встановлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру. Розрахунок пенсії станом на 01.08.2017: за документами пенсійної справи загальний страховий стаж становить 15 років 5 днів (180 місяців), обчислений по 24.01.2017. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1.35 - 0,20250. Для розрахунку пенсії використаний заробіток за періоди з 01.09.1973 по 31.10.1978 та з 01.07.2000 по 24.01.2017, де індивідуальний коефіцієнт заробітку становить 0,00788. Загальний розмір пенсійної виплати з 01.08.2017 складає 949,00 грн, де: 6,01 грн - розмір пенсії за віком (3764,40 грн х 0,20250 х 0,00788); 556,28 грн - доплата до прожиткового мінімуму 1312,00 грн пропорційно наявному страховому стажу (1312,00 грн х 180 місяців / 420 місяців - 6,01 грн); 386,71 грн - державна адресна допомога згідно постанови КМУ від 26.03.2008 №265 (949,00 грн - 6,01 грн - 556,28 грн). Пенсія призначена та виплачується згідно вимог чинного законодавства України. Зазначене свідчить про відсутність протиправності дій Відповідача.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов.

В судовому засіданні представник відповідача Орловська О.В., що діє на підставі довіреності від 26.01.2017 №2308/1, позов не визнала у повному обсязі, з підстав викладених у письмових запереченнях на позов, просила відмовити у його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 09.03.2007 є пенсіонером за віком, перебуває на обліку у Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, отримує пенсію за віком довічно, що підтверджено пенсійним посвідченням серія НОМЕР_1 ( а.с. 11) та довідкою №3-169 від 28.08.2017 про надання розрахунку пенсії (а.с.32-33) , виданою Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Дніпрі. Згідно цієї довідки, та це не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 з 09.03.2017 по вересень 2017 отримував пенсію у розмірі 949 грн. щомісячно, де: 6,01 грн - розмір пенсії за віком (3764,40 грн х 0,20250 х 0,00788); 556,28 грн - доплата до прожиткового мінімуму 1312,00 грн пропорційно наявному страховому стажу (1312,00 грн х 180 місяців / 420 місяців - 6,01 грн); 386,71 грн - державна адресна допомога згідно постанови КМУ від 26.03.2008 №265 (949,00 грн - 6,01 грн - 556,28 грн).

Правовідносини, що склалися між сторонами законодавчо врегульовані наступним чином:

Згідно із ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно зі ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" визначено, що оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції України в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію України, як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Відповідно дост.17 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" до числа основних державних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподаткований мінімум доходів громадян; розмір державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Частиною 2 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. До осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані інвалідами в установленому порядку.

Згідно з ст.2 Закону України "Про прожитковий мінімум", прожитковий мінімум застосовується, зокрема, для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Згідно ч. 3 ст. 42 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму / мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність / мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Згідно п. 5 ч. 4 ст. 42 Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

З аналізу норми ст. 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка є імперативною, слід прийти до висновку, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, а перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму. Тобто обов'язок перерахунку пенсії в даному випадку виникає у відповідача з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, та не пов'язаний із фактом звернення пенсіонера до Управління з відповідною заявою про перерахунок, що свідчить про безпідставність посилання відповідача у своїх запереченнях на необхідність відмовити у задоволенні позову через неподання позивачем відповідної заяви про перерахунок пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008р. №265 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян" визначено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови(з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Норми постанови Кабінету Міністрів України №265 від 26.03.2008 року "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян" не можуть суперечити ст.46 Конституції України, Законам України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", «;Про прожитковий мінімум», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Невідповідність п.2 згаданої постанови КМ України вищевказаним законодавчим актам в частині недосягнення суми 949 грн. рівню прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не може позбавляти особу її конституційного права на належний рівень життя, який не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 надано тлумачення, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Петриченко проти України» (Заява №2586/07) від 12 липня 2016 року визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв'язку з тим, що у цій справі національні суди не розглянули доводи заявника з прямим посиланням на статтю 46 Конституції України про те, що розмір його пенсії був нижчим від встановленого у відповідний час прожиткового мінімуму. Аналогічних висновків Європейський суд з прав людини дійшов у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine) та у справі «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine) (заява № 5231/04, від 7 жовтня 2010 року).

У рішенні у справі «Великода проти України» від 03.06.2014 року, Європейський Суд з прав людини зазначає, що неприпустимим є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Отже, приходить до висновку, що законодавством в імперативному порядку встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком повинен відповідати розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та відповідач не вправі відступати від вказаної норми визначеної Конституцією України та законом.

Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася й Вищим адміністративним судом України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Верховний Суд України в постанові пленуму „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" від 01.11.1996 року зазначив, що оскільки Конституція має вищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Згідно ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ч.2 ст.162 КАС України, суд може прийняти іншу ніж зазначена у п.п.1-8 ч.2 цієї статті постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, виходячи з чого резолютивна частина постанови має бути викладена в редакції, що гарантує виконання судової постанови та отримання позивачем сум згідно проведеного перерахунку пенсії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача по виплаті пенсії позивачу в розмірі, який є значно нижчим, ніж встановлено законом, нижчим встановленого прожиткового мінімуму, є неправомірним, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Водночас, вимоги щодо стягнення недоплачених сум з відповідача не відповідають способам захисту порушених прав, передбачених ст.105 КАС України. В даному випадку його порушене право має бути захищено шляхом зобов'язання відповідача здійснити з 09.03.2017 року перерахунок пенсії ОСОБА_1, враховуючи, що розмір пенсії не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом згідно ст.46 Конституції України, в даному випадку - нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік», та здійснити виплату недоплаченої пенсії з урахуванням вже виплачених сум

Керуючись ст.46 Конституції України, ст.ст. 9-11, 69 -71, 158-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої пенсії задовольнити частково.

Визнати дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо недоплати пенсії ОСОБА_1 протиправними.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі здійснити з 09.03.2017 року перерахунок пенсії ОСОБА_1, враховуючи, що розмір пенсії не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом згідно ст.46 Конституції України, в даному випадку - нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік», та здійснити виплату недоплаченої пенсії з урахуванням вже виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: С.С. Федоріщев