Справа № П/811/724/17
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року Справа № П/811/724/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі

головуючого: судді Кармазиної Т.М.,

за участю секретаря Сириці І.О.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькому справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Санолта" до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомленнярішення від 20.01.2017 за №, від 20.01.2017 за №5, від 20.01.2017 за №, від 20.01.2017 за №, які були прийняті на підставі акту перевірки від 03.01.2017 №1/11-04-14-00/38401364 Голованівської ОДПІ, рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 11.04.2017 р. вих. № 7540/6/99-99-11-01-02-25.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ним сформовано податковий кредит на підставі належним чином оформлених податкових накладних, отриманих від ФГ Прогрес. Взаємовідносини із зазначеним контрагентом здійснювались згідно укладених між сторонами договорів, придбаний товар використовувався в господарській діяльності ТОВ "Санолта" з метою отримання прибутку. Господарські операції супроводжувались оформленням всіх необхідних первинних документів у відповідності до ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік". На час укладення позивачем правочинів з контрагентами, останні були належним чином зареєстровані та були платниками податку на додану вартість. Тому позивач вважає, що ним в повній мірі дотримані вимоги норм законодавчих актів при взаємовідносинах з ФГ "Прогрес" та оподаткуванні господарських операцій з вказаним контрагентом.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позові.

Відповідачем до суду подано заперечення на позовну заяву відповідно до змісту якого, позов ним не визнається у повному обсязі, оскільки перевіркою встановлено, що господарські операції з ФГ Прогрес здійснені без мети настання реальних наслідків (т.3 а.с.185-186).

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подані заперечення, просив суд їх врахувати та відмовити позивачу в задоволені позову.

Дослідивши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Товариство з обмеженою відповідальністю Санолта зареєстровано як юридична особа Голованівською РДА Кіровоградської області 24.12.2013 р. (т.1 а.с.80-84), перебуває на обліку як платник податків (т.1 а.с.85).

Судом встановлено, що посадовою особою Голованівської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ Санолта з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських відносин із ФГ Прогрес за період лютий 2015 р., травень 2015 р. та складено акт №1/11-04-14-00/38401364 від 03.01.2017 (т.1 а.с.51-76).

Згідно висновків акту, перевіркою встановлено порушення ТОВ Санолта:

- п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість на суму ПДВ 887694,58 грн., в т.ч. за лютий 2015 р. на суму 56804,85 грн., травень 2015 р. на суму 830889,73 грн., в результаті чого занижено податкові зобовязання з ПДВ на загальну суму ПДВ 355334,00 грн., в т.ч. лютий 2015 р. 56805,00 грн., травень 2015 р. 298529,00 грн. та завищено відємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (ряд.24 декл.) в сумі 533361,00 грн. в т.ч. за травень 2015 р. 533361,00 грн.;

- п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України внаслідок неправомірного визначення показників податкової декларації з податку на прибуток підприємств, а також віднесення до складу витрат, згідно звіту про фінансові результати витрат в сумі 4438473,00 грн., повязаних із придбанням насіння соняшника невідомого походження в ФГ Прогрес, наслідком чого стало завищення відємного значення обєкта оподаткування податку на прибуток за 2015 р. на суму 125730,00 грн. та заниження податку на прибуток підприємств на суму 671943,00 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки податковим органом прийнято 20.01.2017 року податкові повідомлення-рішення:

- №, згідно якого ТОВ Санолта зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість на суму 533336,00 грн. та застосовано суму штрафних санкцій 53336,10 грн. (т.1 а.с.13);

- №, згідно якого ТОВ Санолта зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 125730,00 грн. (т.1 а.с.14);

- №, згідно якого ТОВ Санолта збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток у сумі 839928,75 грн., у тому числі за основним платежем у розмірі 671943,00 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 167985,75 грн. (т.1 а.с.15);

- №, згідно якого ТОВ Санолта збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 442917,50 грн., у тому числі за основним платежем у розмірі 354334,00 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 88583,50 грн. (т.1 а.с.16).

Вищевказані податкові повідомлення-рішення позивач оскаржив до контролюючого органу в адміністративному порядку, подавши відповідну скаргу (т.1 а.с.25-34).

За результатами розгляду скарги податковим органом прийнято рішення №7540/6/99-99-11-01-02-25 від 11.04.2017 року, яким скасовано податкові повідомлення-рішення № та № від 20.01.2017 року в частині донарахувань по операціях за період 2015 року, щодо яких контролюючим органом підтверджено здійснення оплати скаржником на користь ФГ Прогрес та відсутність дебіторської заборгованості за 2015 рік, штрафних санкцій з податку на прибуток за 2015 рік, в іншій частині зазначені податкові повідомлення-рішення та рішення № та № від 20.01.2017 року залишено без змін, скаргу задоволено частково (т.1 а.с.17-23).

В судовому засіданні представник відповідача стверджував, що податкові повідомлення-рішення від 20.01.2017 № та № є чинними, будь-яких інших рішень податковим органом не виносилось. До того ж, судом ухвалою від 23.10.2017 зобов'язано відповідача надати належним чином завірені копії податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами розгляду скарги позивача, на підставі рішення ДФС України від 11.04.2017 року №7540/6/99-99-11-01-02-25 та у відповідності до Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року №1204, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 22.01.2016р. за №124/28254 (т.3 а.с.236). На виконання вимог даної ухвали відповідачем надано відповідь, що податкові повідомлення-рішення, копії яких надані позивачем та містяться в матеріалах справи є чинними, інші податкові повідомлення-рішення за результатами перевірки та розгляду скарги не приймались (т.3 а.с.246).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між позивачем та відповідачем, суд зазначає наступні фактичні обставини у справі.

Щодо заниження податку на додану вартість на загальну суму 355334,00 грн. та завищення від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду в сумі 533361,00 грн..

Як вбачається з акту перевірки податковий орган дійшов висновку про завищення суми податку на додану вартість за лютий 2015 р. в сумі 56804,85 грн., за травень 2015 р. в сумі 830889,73 грн. та завищення відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (ряд.24 декл.) за травень 2015 р. в сумі 533361,00 грн. в частині взаємовідносин з ФГ Прогрес, які, на думку Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області, не носять реального характеру.

Судом встановлено, що ТОВ Санолта до податкового кредиту в лютому 2015 року (т.1 а.с.196-207) віднесено ПДВ в сумі 56804,85 грн. за податковими накладними, виданими ФГ Прогрес з придбання соняшника, на підставі договору поставки №П15С69 від 16.02.2015 року (т.1 а.с.123-124, 212-213). Вказаний товар було оприбутковано відповідно до видаткових накладних (т.1 а.с.126, 130), а транспортування підтверджується товарно-транспортними накладними (т.1 а.с.127-128, 131-132). Оплату вартості придбаного товару здійснено в повному обсязі, що підтверджується актами-перерахунку, випискою по рахунку та платіжними дорученнями (т.1 а.с.125, 129, 239-246).

Також позивачем до податкового кредиту в травні 2015 року віднесено ПДВ в сумі 830889,73 грн. за податковими накладними, виданими ФГ Прогрес з придбання насіння соняшника, на підставі договорів поставки (т.1 а.с.133-135, 160-162, 214-222, 226-236, т.2 а.с.211, 213). Даний товар позивачем оприбутковано відповідно до видаткових накладних (т.1 а.с.137, 144, 153, 157, 164, 168, 172, 178, 181, 187, 193, т.2 а.с.210, 212). Транспортування підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними (т.1 а.с.138-142, 145-151, 154-155, 158-159, 165-166, 169-170, 173-176, 179, 182-185, 188-191, 194-195). Оплату вартості придбаного товару здійснено в повному обсязі, що підтверджується актами-перерахунку, випискою по рахунку та платіжними дорученнями (т.1 а.с.136, 143, 152, 156, 163, 167, 171, 177, 180, 186, 192, 247-251, т.2 1-27).

Так, згідно виписки з ЄДР - ФГ "Прогрес" зареєстровано як юридична особа, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. В процесі провадження у справі про банкрутство, санації або припиненні не перебуває (т.1 а.с.99-100, т.3 а.с.239-242).

На протязі 2015 р. ФГ "Прогрес" було платником ПДВ та з 01.01.2015 зареєстровано як суб'єкт спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість, мав в користуванні 8477 га земель сільськогосподарського призначення у Білозерському районі Херсонської області та 8367 га земель у Ширяєвському районі Одеської області (т.1 а.с.96, 109-114, 115-120, 121-122, 202).

Відповідно п.п.14.1.179, 14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 р. №996-XIV (далі - Закон №996-XIV чинний на час виникнення спірних правовідносин) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що для віднесення платником податку до податкового кредиту суми податку на додану вартість необхідно, в тому числі, підтвердити відповідними бухгалтерськими документами факти отримання товару та його оплати, а також наявність мети отримання товару, повязаної із подальшим використанням отриманих товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

У відповідності до ч.1 ст.3 Господарського кодексу під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Обов'язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг. При цьому результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, судом встановлено, що основним видом діяльності позивача є оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами (т.1 а.с.78-79).

Позивачем отриманий соняшник переданий на ТОВ Відродження, яким згідно договору на переробку давальницької сировини було перероблено соняшник на готову продукцію, а саме: олію соняшникову та макуху, що підтверджується зведеними актами, актами здачі-прийняття робіт, податковими накладними та платіжними дорученнями, виписками по рахунку (т.1 а.с.38-83).

Позивачем готову продукцію було в подальшому реалізовано: ТОВ Веллтон, що підтверджується контрактом поставки товару на умовах СРТ, довіреностями на отримання товару, податковими, видатковими накладними, виписками по рахунку, товарно-транспортними накладними (т.2 а.с.96-123); ТОВ "Відродження", що підтверджується контрактом на поставку товару на умовах EXW, актами прийому-передачі, видатковими накладними, податковими накладними, виписками по рахунку (т.2 а.с.84-95).

Також з матеріалів справи вбачається, що частину придбаного соняшника у ФГ Прогрес позивачем продано ТОВ Металзюкрайн Корп ЛТД, що підтверджується контрактом поставки товару на умовах EXW, актами прийому-передачі, податковими, видатковими накладними та виписками по рахунку (т.2 а.с.124-156)

В ході розгляду справи встановлено, що згідно договорів оренди ТОВ Санолта для здійснення статутної діяльності має у користуванні нежитлові приміщення (т.2 а.с.229-233, 235-242, 246-250, т.3 2-10, 14-20, 23-29, 31-35).

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

При цьому в пункті 198.2 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що у Податковому кодексі України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме - наявність у платника податку (покупця) належно оформленої та виданої податкової накладної.

Статтею 201 Податкового кодексу України встановлено порядок складання та вимоги до податкових накладних.

Відповідно п.201.8 ст.201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст.183 цього Кодексу.

Згідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сформував податковий кредит на підставі належно оформлених податкових накладних, виданих йому контрагентом у перевіряємому періоді. При цьому ФГ Прогрес на момент їх виписки було зареєстровано платником податку на додану вартість (т.1 а.с.96, 102), а тому, відповідно до вимог п.201.8 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України мало обов'язок нараховувати податок на додану вартість та виписувати податкові накладні.

Таким чином, з аналізу наведених вище норм законодавства та правовідносин позивача з ФГ "Прогрес" вбачається, що позивачем було дотримано всіх обовязкових вимог закону, безпосередньо повязаних з формуванням податкового кредиту та виникненням податкового зобовязання, оскільки єдиною підставою для цього являється наявність у платника податку-покупця належно оформленої податкової накладної.

Суд також враховує те, що наявність вищевказаних законодавчо визначених обставин для формування податкового кредиту є обов'язковою, але, є не безумовною підставою для визнання правомірності такого формування за умови, якщо податковий орган доведе, що відомості у документах, на підставі яких вони сформовані, не відповідають дійсності, в тому числі, коли господарські операції з придбання товару (робіт, послуг) не мали реального характеру.

Статус позивача і його контрагентів (на час господарських взаємовідносин) як платників ПДВ не заперечувався сторонами.

Крім того, представник позивача в судовому засіданні наголошував на тому, що укладенню ТОВ "Санолта" правочину з ФГ "Прогрес" передувала перевірка даного господарства через публічні державні реєстри з подальшим отриманням установчих документів контрагента. Що також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (т.1 а.с.86-122).

Щодо посилання відповідача на інформацію територіального сервісного центру №3545 МВС в Кіровоградській області №2642 від 11.08.2016 (т.3 а.с.195-212), в якості доказів неможливості підтвердити фактичне здійснення поставки товару позивачу ФГ "Прогрес" у лютому, травні 2015, суд вважає необґрунтованими, оскільки відсутність у власності суб'єкта господарювання транспортних засобів, не виключає можливості здійснення перевезень шляхом залучення третіх осіб. При цьому, відповідальність за правомірність господарських взаємовідносин між замовником перевезення (вантажовідправником) та перевізником, належне супроводження даних операцій, лежить на сторонах договору перевезення.

Натомість, надана територіальним сервісним центром №3545 МВС в Кіровоградській області інформація підтверджує інформацію щодо вантажовідправника, перевізника, водіїв, номерних знаків транспортних засобів зазначених в товарно-транспортних накладних та звітах по отриманню сировини за лютий, травень 2015 на маслопереробному комплексі ТОВ "Відродження", що в свою чергу підтверджує фактичне здійснення поставки товару позивачу від ФГ "Прогрес" (т.4 а.с.17-22, 23-77)

Податковим органом не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивач, як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даним субєктом господарювання було лише одержання позивачем податкової вигоди.

До того ж, за правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України № 21-47а10 від 31.01.2011 року, чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншими субєктами господарювання.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено суду фактів безтоварного характеру господарських операцій та безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ позивачем, в зв'язку з чим безпідставно збільшено ТОВ "Санолта" грошове зобовязання з податку на додану вартість у сумі 354334 грн. та застосовано штрафну санкцію у сумі 88583 грн., а також зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ у розмірі 533361 грн. та застосовано штрафну санкцію у сумі 53336,10 грн., тому податкові повідомлення-рішення від 20.01.2017 № та №000041405 є протиправними і підлягають скасуванню.

Щодо завищення відємного значення обєкта оподаткування податку на прибуток за 2015 р. на суму 125730,00 грн. та заниження податку на прибуток підприємств на суму 671943,00 грн.

Як вбачається з акту, податковий орган дійшов висновку, що ТОВ "Санолта" занижено "Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності (рядок 02 декларації) внаслідок неправомірного визначення показників податкової декларації з податку на прибуток підприємств, а також віднесення до складу витрат, згідно звіту про фінансові результати витрат в сумі 4438473,00 грн., повязаних із придбанням насіння соняшника невідомого походження в ФГ Прогрес, наслідком чого стало завищення відємного значення обєкта оподаткування податку на прибуток за 2015 р. на суму 125730,00 грн. та заниження об'єкту оподаткування на суму 3027555 грн. та податку на прибуток підприємств на суму 671943,00 грн.

Дана позиція податкового органу ґрунтується на тих же фактах, що стали висновком про заниження податку на додану вартість, а саме безтоварність господарських операцій з ФГ "Прогрес", яке на думку перевіряючих проводило діяльність, спрямовану на здійснення операцій пов'язаних з наданням вигоди третім особам, в тому числі й ТОВ "Санолта".

З такими висновками суд також не погоджується та зазначає наступне.

Так, згідно з пунктами 44.1, 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік Доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

За приписами статті 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Відповідно до п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Як встановлено в ході розгляду справи та підтверджено наявними в справі матеріалами, господарські правовідносини між ТОВ "Санолта" та ФГ "Прогрес" у лютому, травні 2015 року мали реальний характер, позивачем по бухгалтерському та податковому обліку було відображено придбання у вказаного контрагента-постачальника насіння соняшника, який використано позивачем у власній господарській діяльності.

При цьому, для здійснення господарської діяльності у ТОВ "Санолта" наявні виробничі потужності, що не спростовано відповідачем, а дані суб'єкти господарювання, на момент вчинення господарських операцій були зареєстровані як юридичні особи.

Отже, отримані товари використано позивачем у власній господарській діяльності, а тому суд вважає безпідставними та необґрунтованими висновки відповідача в частині того, що позивачем завищено відємне значення обєкта оподаткування податку на прибуток за 2015 р. на суму 125730,00 грн. та занижено об'єкт оподаткування на суму 3027555 грн. та податку на прибуток підприємств на суму 671943,00 грн., а тому податкові повідомлення-рішення від 20.01.2017 № та № є протиправними і підлягають скасуванню.

Згідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. При цьому, за приписами частини другої статті 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладеного на нього обов'язку щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 21928,69 грн. підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.86, 94, 159 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 20 січня 2017 року №, №, №, №.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Санолта" (код - 38401364) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 21928,69 грн. (двадцять одна тисяча дев'ятсот двадцять вісім грн. 69 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (код - 39393501).

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27.11.2017.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_4