Справа № 201/16625/16-а
Суддя: Ходаківський М. П.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Номер провадження 2-а/201/350/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Ходаківського М.П.,

секретаря судового засідання - Пісчанської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 7 батальйону 3 УПП у місті Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції старшого сержанта Хлепітька Максима Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 24 листопада 2016 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 7 батальйону 3 УПП у місті Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції старшого сержанта Хлепітька Максима Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

У поданому позові ОСОБА_1 просив скасувати постанову серії ПС3 № 021601 від 06 квітня 2016 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування доводів позову ОСОБА_1 вказує на те, що постанова є необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КУпАП. Позивач стверджує, що інспектором не були з'ясовані обставини, які вказували б на наявність в його діях складу інкримінованого правопорушення. Позивач посилається на позиції висловлені Конституційним Судом України, тому просить позов задовольнити.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Від УПП у місті Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції до суду надійшли на адресу суду письмові заперечення проти позову, в яких представник Управління просив відмовити у задоволенні позову як у безпідставному.

Суд, вивчивши матеріали провадження, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із оскаржуваної постанови серії ПС3 № 021601 від 06 квітня 2016 року, 06 квітня 2016 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Вольво ХС90», д/н НОМЕР_1, здійснив в'їзд на вул. Велика Діївська, 111, з боку вул. Велика Діївська, 111 К, чим порушив вимоги знака 3.21 «В'їзд заборонено», за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно із ПДР України дорожній знак 3.21 «Зупинку заборонено» забороняє в'їзд усіх транспортних засобів з метою:

запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом;

запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8 Знак 5.8 "Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів";

організації відокремленого в'їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо;

запобігання в'їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватись разом з табличкою 7.9 Табличка 7.9 "Смуга руху".

запобігання в'їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань). Дія знака не поширюється на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами. Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть,- до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Згідно зі ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь яких фактичних даних, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст. 288 КУпАП постанову посадової органу (посадової особи) у справах про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено, зокрема, в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, визначеними КУпАП.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення вимог знака 3.21.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що в якості фактичних даних, які б підтверджували винуватість позивача, відповідачем не надано жодних належних доказів на підтвердження правомірності складення ним оскаржуваної постанови у відношенні позивача, при цьому оскаржувана постанова містить виключно виклад інкримінованого водію ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху України, яке не знайшло підтвердження в ході розгляду даної адміністративної справи з огляду на відсутність доказів на підтвердження викладеного в оскаржуваній постанові.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні які-небудь фактичні дані, які б підтверджували винуватість конкретного водія.

При цьому судом ураховано, що у своїх запереченнях проти позовних вимог представник УПП у місті Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції зазначає, що в тексті оскаржуваної постанови зазначено номери нагрудних відеокамер, на які здійснювалася фіксація правопорушення, допущеного ОСОБА_1, проте самим фактом наявності у поліцейських нагрудних відеокамер не підтверджується вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Щодо клопотання представника УПП у місті Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції про залучення останнього до участі у справі в якості співвідповідача, суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки Хлепітько М.М. є співробітником УПП у місті Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції та оскаржуються його дії при виконання службових повноважень, у зв'язку із чим не потребує додаткового залучення УПП до участі у справі. Крім того, у відповідності до вимог КАС України позивач не надавав своєї згоди на залучення співвідповідача.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині скасування постанови та можливість їх задоволення.

На підставі ст. 94 КАС України у зв'язку із задоволенням адміністративного позову та скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, а також враховуючи Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23 січня 2015 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» щодо відсутності підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167, 171-2 КАС України, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 7 батальйону 3 УПП у місті Дніпропетровську Департаменту патрульної поліції старшого сержанта Хлепітька Максима Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ПС3 № 021601 від 06 квітня 2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.П. Ходаківський