Справа № 822/2505/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2505/17

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

23 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

секретар судового засідання: Черняк А.В.,

за участю:

представника відповідача: Файчука А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання незаконним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Семенишина М.О. №176 від 07.02.2017 року про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани із зменшенням премії за лютий 2017 року на 10% від розрахункового відсотку премії за відповідною посадою.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 з 17 червня 2016 року працює на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Шепетівського відділу поліції ГУНП.

Наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Остапчука В.В. від 05.01.2017 року №16 призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни, неналежного виконання посадових інструкцій окремими працівниками поліції Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області.

Відповідно до висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни, неналежного виконання посадових інструкцій окремими працівниками поліції Шепетівського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області від 03.02.2017 ОСОБА_3 неналежно виконував посадову інструкцію в частині організації діяльності підпорядкованого особового складу, проведення ним профілактичної роботи, у тому числі документування адміністративних правопорушень, які безпосередньо впливають на стан оперативної обстановки.

07.02.2017 відповідачем прийнято наказ № 176 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності за фактом порушення службової дисципліни, неналежного виконання посадових інструкцій окремими працівниками Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області", згідно з яким на підставі проведеного службового розслідування за неналежне виконання службової дисципліни, що виразилось у порушенні вимог Законів України від 02.07.2015 №580-VІІІ "Про Національну поліцію", від 22.02.2006 №3460-ІV "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", наказу МВС України від 09.11.2016 №1179 "Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських", неналежне виконання посадових інструкцій в частині організації діяльності підпорядкованого особового складу, проведення ним профілактичної роботи, у тому числі документування адміністративних правопорушень, які безпосередньо впливають на стан оперативної обстановки, на начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області майора поліції ОСОБА_3 накладено дисциплінарне стягнення у виді догани із зменшенням премії за лютий 2017 року на 10% від розрахункового відсотку премії за відповідною посадою.

Позивач, вважаючи, що відповідачем неправомірно прийнято наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, звернувся до суду захистом своїх прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження порушення позивачем службової дисципліни, у зв'язку із чим оскаржуваний наказ щодо притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з вказаною позицією суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 580-VIII Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно з ст. 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президент України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За приписами ст. 8 Закону № 580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази.

Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, служба, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Положеннями ст. 19 Закону № 580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України".

Згідно з п. 9 Закону України від 23.12.2015 № 901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", від 22.02.2006 № 3460-ІV.

Відповідно ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

За приписами ст. 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно з ст. 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу не несуть дисциплінарної відповідальності в разі, якщо шкода завдана правомірними діями внаслідок сумлінного виконання наказу начальника або виправданого за конкретних умов службового ризику.

Відповідно ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Зі змісту ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України слідує, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні регулюється Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України від 12.03.2013 № 230 (далі - Інструкція №230).

Згідно з п. 2.1 Інструкції, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - РНС) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі, зокрема невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю (пп. 2.2.1 п.2.2 Інструкції).

Пунктом 2.5 Інструкції передбачено, що підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Аналіз наведених вище правових норм вказує на те, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є вчинення дисциплінарного проступку, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що підтверджується фактичними даними, які свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість таких, обставини, за яких вони вчинені, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації.

Даючи правову оцінку доводам апелянта стосовно правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності через належне виконання свої службових обов'язків, суд апеляційної інстанції зважає на наступне.

Як слідує з посадової інструкції ОСОБА_3, начальник сектору реагування патрульної поліції № 2 Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області несе персональну відповідальність за роботу всіх працівників ГРПП, ефективність виконання покладених на них завдань та функцій (п. 1.5), а також контролює повноту і якість складання працівниками ГРПП та інших нарядів протоколів та інших матеріалів у справах про адміністративні правопорушення, подає адміністративні матеріали керівництву відділу (відділення) поліції для подальшого їх направлення до органів, уповноважених здійснювати розгляд та виносити по них рішення, у випадках та в порядку, визначених законом (п. 1.14).

Так, висновком службового розслідування від 03.02.2017 встановлено, що позивач неналежно виконував посадову інструкцію в частині організації діяльності підпорядкованого особового складу, проведення ним профілактичної роботи, у тому числі документування адміністративних правопорушень, які безпосередньо впливають на стан оперативної обстановки, зокрема ОСОБА_3 - начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Шепетівського відділу поліції ГУНП притягнено до дисциплінарної відповідальності у виді догани із зменшенням премії за лютий 2017 року на 10% від розрахункового відсотку премії за відповідною посадою. В той же час, з пояснень позивача, які надавались в рамках службового розслідування, вбачається, що підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності слугувало складання малої кількості адміністративних протоколів працівниками СРПП, а саме тими в кого протоколів менше 20.

Між тим, наказ Міністерства внутрішніх справ України "Про подальше вдосконалення аналітичного забезпечення діяльності підрозділів органів внутрішніх справ" від 02 квітня 2013 року № 334, яким затверджено Методику визначення ефективності та законності службової діяльності підрозділів органів внутрішніх справ України на основі нових показників та індикаторів, втратив чинність згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13 листопада 2015 року № 1462.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що у відповідача не було законних підстав для призначення службового розслідування щодо ОСОБА_3 та притягнення його до дисциплінарної відповідальності за малу кількість складених адміністративних протоколів його підлеглими.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно вказаного вище п. 1.14 посадової інструкції до обов'язків позивача не входить проведення контролю саме над кількістю складання працівниками ГРПП та інших нарядів протоколів та інших матеріалів у справах про адміністративні правопорушення, в той час як у висновках службового розслідування не вказано про невиконання позивачем контролю над повнотою і якістю складання таких протоколів підпорядкованим складом, що спростовує факт неналежного виконання позивачем своїх службових обов'язків.

Колегією суддів приймається до уваги і та обставина, що у висновку службового розслідування від 03.02.2017 при визначенні позивачу виду дисциплінарного стягнення відповідачем не наведено мотивів обрання такого виду дисциплінарного стягнення як догана із зменшенням премії за лютий 2017 року на 10% від розрахункового відсотку премії за відповідною посадою.

Враховуючи, що негативні висновки службового розслідування тягнуть за собою правові наслідки у вигляді накладення дисциплінарного стягнення, то таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт, висновок) повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали значення для його прийняття.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Аналогічні положення містяться в Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", де зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що з матеріалів справи неможливо встановити, якими саме критеріями керувався відповідач при застосуванні до позивача такого заходу дисциплінарного впливу як накладення догани, враховуючи відсутність у ОСОБА_3 діючих дисциплінарних стягнень на момент проведення службового розслідування.

Зважаючи на вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, відповідно до яких оскаржуваний наказ щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності прийнято без врахування такої обставини як необґрунтованість висновків службового розслідування щодо наявності у діях позивача ознак дисциплінарного проступку при складанні його підлеглими працівниками малої кількості протоколів про адміністративні правопорушення, а також безпідставно не врахована його попередня поведінка протягом служби в поліції.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, прийшовши до обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, а відтак доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення є безпідставними та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 27 листопада 2017 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.