Справа № 127/3770/17
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/3770/17

Головуючий у 1-й інстанції: Бойко В.М.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

23 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюка Р.В. ,

за участю: секретаря судового засідання: Гіюка Д.М.

представника позивача: Павич Ольги Сергіївни

представника відповідача: Плахотнюк Наталі Юріївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Вінницької області про скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

20.02.2017 року управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці (далі УПФУ в м.Вінниці) звернулося до суду з позовом до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Вінницької області (далі управління ДВС) про скасування постанови про накладення штрафу.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу та прсила її задовольнити. В свою чергу, представник відповідача заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги і просила постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Вінницького міського суду від 06.04.2016 року задоволено позов ОСОБА_4 до УПФУ у м.Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, а саме: визнано протиправною відмову Пенсійного фонду України в особі управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці щодо поновлення позивачу з 07.10.2009 року виплат пенсії за віком; зобов'язано УПФУ в м.Вінниці прийняти рішення про поновлення виплати пенсії ОСОБА_4, починаючи з 07.10.2009 року, з урахуванням усіх перерахунків, індексацій, доплат та щорічних разових грошових допомог як учаснику Вітчизняної війни, з урахуванням вимог ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. 2 ст.10 ч. 3, ч. 5 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту»; стягнуто з відповідача на користь позивача 1102,40 грн. судового збору.

02.06.2016 року, судом першої інстанції видано виконавчий лист у справі №127/4151/1-а, за яким державним виконавцем управління ДВС, прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.

14.02.2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС винесено постанову про накладення штрафу на УПФУ у м.Вінниці за невиконання рішення суду по виконавчому провадженню за №51324193 від 14.02.2017 року в сумі-10200 грн.

Вищезазначене слугувало підставою для звернення позивачем до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог, оскільки постанова про накладення штрафу, винесена державним виконавцем правомірно, в межах повноважень та у спосіб, передбачений діючим законодавством.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на слідуюче.

Статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-19 "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-19) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону №1404-19 передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно частин першої та другої статті 63 Закону №1404-19, за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню,- протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За правилами статті 75 Закону №1404-19, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб-200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу-300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.04.2016 року Вінницьким міським судом, ухвалено постанову, якою зокрема зобов'язано УПФУ у м.Вінниці прийняти рішення про поновлення виплати пенсії ОСОБА_4, починаючи з 07.10.2009 року, з урахуванням усіх перерахунків, індексацій, доплат та щорічних разових грошових допомог як учаснику Вітчизняної війни, з урахуванням вимог ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п. 2 ст.10 ч. 3, ч. 5 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», за яким судом першої інстанції 02.06.2016 року, видано виконавчий лист у справі №127/4151/1-а, а державним виконавцем управління ДВС, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №51324193 від 06.06.2016 року.

На виконання постанови ВП №51324193 від 06.06.2016 року, позивач надіслав відповідачу лист від 04.07.2016 року №3764/06-33-1/09, яким повідомив відділ примусового виконання рішень про повне та фактичне виконання рішення суду у справі № 127/3770/17.

Разом з тим, 02.09.2016 року на адресу управління ДВС надійшла заява стягувача про неповне нарахування та виплату присудженої пенсії згідно рішення суду.

Вимогою державного виконавця від 06.09.2016 року № 6760/02.2-27-9, позивача зобов'язано виконати рішення суду в повному обсязі. Однак, жодних дій на його виконання в повному обсязі, позивачем не вчинялось. Натомість він надіслав листи від 16.09.2016 року № 5131/06-33-1/09 та 21.09.2016 року від № 5210/06-33-/10, в яких зазначено, що постанова Вінницького міського суду від 06.04.2016 року, виконана поністю.

07.12.2016 року дежавним виконавцем повторно надіслано позивачу вимогу щодо виконання рішення суду, в якій також зазначено, що на адресу відділу ДВС надійшов звіт, Департаменту соцполітики Вінницької міськради від 11.11.2016 року, з якого вбачається, що боржником не нараховано ОСОБА_4 надбавку як вдові померлого інваліда війни, а також вона не включена до списків виплати щорічної грошової допомоги до 5 травня, що передбачено п. 2 ст.10 ч. 3, ч. 5 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту».

16.12.2016 року УПФУ в м.Вінниці направило до управління ДВС листа № 6848/06-33-1/09, зі змісту якого слідує, що в зобов'язальній частині резолютивної частини постанови суду не вказано про включення доплати як вдові померлого інваліда Великої Вітчизняної війни, яка не одружилася в друге, а відтак Управлінню не зрозуміло чи повинне воно виплачувати ОСОБА_4 таку надбавку.

Таким чином, з вищезазначеного видно, що судове рішення не в повному обсязі виконане позивачем, оскільки він на власний розсуд провів обчислення розміру пенсії ОСОБА_4 та вибірково нарахував їй виплати, що передбачені ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п.2 ст.10 ч. 3, ч.5 ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», тоді як в судовому рішенні вказано, що пенсію необхідно поновити з урахуванням усіх перерахунків, індексацій, доплат та щорічних разових грошових допомог як учаснику Вітчизняної війни, передбачених зазначеними правовими нормами.

Доводи апелянта про те, що невиконання постанови державного виконавця зумовлено тим, що органу пенсійного фонду був незрозумілий зміст постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2017 року, в зв'язку з чим, він звертався з заявою про роз'яснення, апеляційним судом не буруться до уваги, оскільки, як встановлено з матеріалів справи, ця заява була подана позивачем вже після виконання постанови ВП №51324193 від 06.06.2016 року та направлення відповідачу листа про виконання судового рішення, що свідчить про те, що в Управління будь-яких труднощів в розумінні резолютивної частини постанови у справі № 127/3770/17 при виконанні, не виникало.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що навіть після прийняття ухвали суду від 29.12.2016 року, постановленої за результатами розгляду заяви позивача про роз'яснення рішення суду, в мотивувальній частині якої судом чітко зазначено, які соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» розповсюджуються на ОСОБА_4, як на дружину померлого інваліда Великої Вітчизняної війни, позивач постанову ВП №51324193 від 06.06.2016 року в повному обсязі так і не виконав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За вказаних обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у відповідача законних підстав для винесення постанови про накладення штрафу на УПФУ у м.Вінниці за невиконання рішення суду по виконавчому провадженню за №51324193 від 14.02.2017 року.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив представлені докази, з'ясував обставини справи, надав їм відповідну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Постанову суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 30 листопада 2017 року.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Мельник-Томенко Ж. М. Ватаманюк Р.В.