Справа № 820/4343/17
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

14 листопада 2017 р. №820/4343/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення - рішення від 15.06.2017 № НОМЕР_1, в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб у сумі штрафних санкцій - 51 806,13 грн., винесене ГУ ДФС у Харківській області; скасувати в повному обсязі податкове повідомлення - рішення від 15.06.2017 № НОМЕР_2, винесене ГУ ДФС у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Філія "Балаклійський райавтодор" ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", стосовно якої податковим органом прийнято оскаржувані податкові повідомлення - рішення, є відокремленим підрозділом Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" та не має статусу юридичної особи. Водночас, позивач зазначив, що ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "Державна Акціонерна Компанія "Автомобільні дороги України", як головне підприємство не заперечує проти висновків акту перевірки в частині встановлених порушень щодо несплати (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходів протягом 2014-2016 років. Проте, не погоджується з прийнятими податковими повідомленнями - рішеннями від 15.06.2017 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, в частині застосування підвищених розмірів штрафних санкцій в розмірі 50% та 75%, на підставі п. 127.1 ст. 127 ПК України, оскільки факти повторного порушення філією позивача, протягом 1095 днів, не утримання та не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб жодним актом перевірки не встановлено, і як наслідок, податкові повідомлення - рішення, якими Філії були б збільшені суми грошового зобов'язання двічі, тричі протягом 1095 днів, що передували прийняттю оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, не приймалися. Щодо податкового повідомлення - рішення від 15.06.2017 №, яким нараховано податок на доходи фізичних осіб, позивач зазначила, що фактично ним нарахований військовий збір, отже таке рішення також підлягає скасуванню.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - ОСОБА_3 через канцелярію суду надішли письмові заперечення на адміністративний позов, в яких представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що під час спірних правовідносин відповідач діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством. Також представник відповідача зазначила, що, якщо виплата доходу передувала сплаті податку, податковий агент має нести відповідальність на підставі статті 127 Кодексу. При цьому, розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) з кількості вчинених порушень протягом певного періоду часу. Кваліфікуючою ознакою (повторюваністю) застосування збільшених розмірів штрафів, визначених ст. 127 Кодексу, є допущення податковим агентом декількох правопорушень, передбачених диспозицією цієї статті (ненарахування, неутримання та/або несплата податків), протягом 1095 днів, а не факт їх виявлення (визначення) контролюючим органом. Отже, у разі виявлення під час однієї перевірки податкового агента декількох випадків ненарахування (неутримання, несплати) сум податку під час виплати доходу на користь громадян, застосуванню підлягають збільшені розміри штрафних санкцій, передбачені ст. 127 Кодексу, відповідно до кількості вчинених податкових правопорушень.

Представник позивача - ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача - ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях на позов обставини.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Філія "Балаклійський райавтодор" Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" є відокремленим підрозділом Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" та не має статусу юридичної особи (а.с.104).

Водночас, суд зазначає, що Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" зареєстровано як юридична особа Виконавчим комітетом Харківської міської ради (а.с.105-106), перебуває на податковому обліку.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 11.06.2015 №06.3-11/2485, видами діяльності за КВЕД-2010 Філії "Балаклійський райавтодор" Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" є допоміжне обслуговування наземного транспорту; виробництво неметалевих мінеральних виробів, н.в.і.у; вантажний автомобільний транспорт; транспортне обслуговування вантажів; надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; будівництво доріг і автострад (а.с.104).

Судом встановлено, що ГУ ДФС у Харківській області проведено планову виїзну перевірку філії "Балаклійський райавтодор" Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 30.06.2016, іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.06.2016.

За результатами перевірки податковим органом складено акт від 31.05.2017 №4214/20-40-14-17-08/03447189 (а.с.8-40), у висновках якого встановлено порушення: п.п. 168.1.2, п.п.168.1.4 п. 168.1 ст. 168, п.п. "а" п. 176.2 ст. 176 ПК України, а саме встановлено випадки не сплати (перерахування) до або під час виплати заробітної плати працівникам податку на доходи фізичних осіб протягом: 2014 року у розмірі 39313,18 грн., 2015 року у розмірі 133662,73 грн., 2016 року у розмірі 57835,29 грн.; п.16-1, п.п.168.1.2, п.п.168.1.4 п. 168.1 ст. 168, п.п. "а" п. 176.2 ст. 176 ПК України, а саме встановлено випадки не сплати (перерахування) до або під час виплати заробітної плати працівникам військового збору протягом: 2015 року у розмірі 8889,49 грн., 2016 року у розмірі 5235,09 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, ГУ ДФС у Харківській області винесені податкові повідомлення-рішення, а саме:

- від 15.06.2017 №, яким на суму грошового зобов'язання з податку на доходи нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 65232,20 грн., а також пені в розмірі 2130,71 грн. (а.с.41-48);

- від 15.06.2017 № НОМЕР_1, яким на суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 5413,23 грн., а також пені в розмірі 59,40 грн. (а.с.49-53).

Перевіряючи обґрунтованість висновків ГУ ДФС у Харківській області, викладені в акті перевірки від 31.05.2017 №4214/20-40-14-17-08/03447189, а також нарахованих штрафних санкцій та пені оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями від 15.06.2017 № НОМЕР_1, №, суд встановив наступне.

Як вбачається з акту перевірку, в ході перевірки податковим органом встановлено випадки не сплати (перерахування) до або під час виплати заробітної плати працівникам філії позивача податку на доходи фізичних осіб протягом: 2014 року у розмірі 39313,18 грн., 2015 року у розмірі 133662,73 грн., 2016 року розмірі 57835,29 грн., а також встановлено випадки не сплати (перерахування) до або під час виплати заробітної плати працівникам військового збору протягом: 2015 року у розмірі 8889,49 грн., 2016 року у розмірі 5235,09 грн.

В ході судового розгляду представником позивачем не заперечувався факт несплати до або під час виплати заробітної плати працівникам податку на доходи фізичних осіб та військового збору у вказані періоди. Проте, позивач не погоджується з оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями в частині застосування підвищених розмірів штрафних санкцій в розмірі 50% та 75%, на підставі п. 127.1 ст. 127 ПК України, оскільки факти повторного порушення філією позивача, протягом 1095 днів, а саме не утримання та не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб жодним актом перевірки не встановлено, і як наслідок, податкові повідомлення - рішення, якими Філії були б збільшені суми грошового зобов'язання двічі, тричі протягом 1095 днів, що передували прийняттю оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, не приймалися.

Відповідно до п.п.14.1.180 п.14.1 ст. 14 ПК України, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - це юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайня та особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Вказана норма кореспондує з положеннями ст. 18 ПК України, відповідно до зазначених норм, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов'язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно наданим матеріалам справи, а також згідно наданими поясненнями представників сторін, прийняття щодо філії позивача оскаржуваних податкових повідомлень-рішень обумовлене висновками податкового органу про те, що підприємством (податковим агентом) перераховано до бюджету несвоєчасно та не у повному обсязі суму податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Положеннями ст. 168 ПК України визначено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (п.п.168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України).

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (п.п.168.1.2 статті 168.1 статті 168 ПК України).

Згідно п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до п. 54.2 ст. 54 ПК України, грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

В абзаці 1 п. 57.1 ст.57 ПК України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з аналізу вказаних норм ПК України, податковий агент зобов'язаний перерахувати до бюджету утриманий податок під час виплати доходу, а якщо оподаткований дохід нараховується, але не виплачується платнику податку, то податок підлягає сплаті (перерахуванню) у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Як вбачається з розрахунку до вказаних податкових повідомлень - рішень, штрафна санкція визначена відповідачем за правилами п.127.1 ст.127 ПК України.

Суд зазначає, що в даній справі позивачем оскаржується застосування відповідачем при визначені розміру штрафних (фінансових) санкцій не лише ознак повторності та вчинення порушення втретє та більше разів, але ж і питання щодо належного застосування та визначення складу правопорушення передбаченого п.127.1 ст.127 ПК України.

Згідно ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Відповідно до п. 127.1 ст.127 ПК України передбачено, що не нарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Положеннями ст. 127 ПК України врегульовано розмір санкції, яка накладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента за вчинене порушення, саме: за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, водночас відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено ст. 126 ПК України, а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10.11.2015 по справі №21-2919а15, від 22.03.2016 №813/6774/13а.

Відповідно до ч. 2 ст.161 КАС України, при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Згідно розрахунку штрафних санкцій до оскаржуваного податкового повідомлення - рішення від 15.06.2017 № контролюючим органом за несплату податку на доходи з фізичних осіб за листопад 2014 застосовано до Філії позивача штрафну санкцію, на підставі п. 127.1 ст. 127 ПК України, вперше у розмірі 25%, що становить 77,86 грн. (від суми несплаченого податку - 311,43 грн.); вдруге у розмірі 50%, що становить - 164,56 грн. (від суми несплаченого податку - 329,11 грн.), надалі за грудень 2014 року, лютий - березень 2015 року, травень - червень, 2015 року, вересень 2015 року, листопад - грудень 2015 року, січень - квітень 2016 року застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 75% - 51641,57 грн. Всього сума штрафних санкцій становить 51806,13 грн.

Водночас, суд зазначає, що згідно розрахунку до податкового повідомлення - рішення від 15.06.2017 №, податковим органом за не своєчасну сплату військового збору за період лютий, травень, червень, вересень, листопад 2015 року, січень, березень - червень 2016 року нараховано штрафна санкція, на підставі п. 127.1 ст. 127 ПК України, як за дії, що вчинені втретє та більше у розмірі 75% - 46616,31 грн.

Суд зазначає, що в ході судового розгляду не встановлено факту повторного порушення філією позивача протягом 1095 днів, а саме: не утримання та не перерахування до бюджету податку за платежем податок на доходи фізичних осіб жодним актом перевірки встановлено та зафіксовано не було, і як наслідок, податкові повідомлення - рішення, якими філії позивача були б збільшені суми грошового зобов'язання двічі, тричі протягом 1095 днів, що передували прийняттю оскаржуваного податкового повідомлення рішення, також не приймалися.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно застосовано до філії позивача штрафні санкції в розмірі 50% та 75 %, в зв'язку з чим податкові повідомлення - рішення від 15.06.2017 № НОМЕР_1, в частині нарахування таких штрафних санкцій, є протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України.

Разом з цим, підлягають визначенню та застосуванню до Філії позивача штрафні санкції по не утриманому і не перерахованому своєчасно до бюджету податку на доходи фізичних осіб в розмірі 25%. Водночас, суд зазначає, що позивач в цій частині податкове повідомлення - рішення від 15.06.2017 № НОМЕР_1 не оскаржується.

Щодо нарахування податковим органом штрафних санкцій у відповідності до ст. 126 ПК України оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями, суд зазначає наступне.

Так, положення ст.126 ПК України мало динамічне відношення до спірних правовідносин стосовно правового регулювання в редакції, починаючи з часу виникнення спірних правовідносин та до їх завершення, тобто спірного періоду.

Як вбачається зі спірного періоду нарахування та визначення штрафної санкції, цей період складає з листопада 2014 року по квітень 2016 року включно з податку на доходи фізичних осіб, та з лютий 2015 року по червень 2016 року військового збору.

Так, відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України, в редакції, що діяла до 01.01.2016, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу.

Водночас, починаючи з 01.01.2016, з огляду на внесені зміни згідно із Законом України від 24.12.2015 № 909-VIII , положення цієї норми зазнали суттєвих змін, а саме відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобовязання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу.

Отже, якщо положеннями п.126.1 ст.126 ПК України до 01.01.2016 (у спірний період з 01.01.2013 по 31.12.2015) було врегульоване питання стосовно притягнення до відповідальності за не сплату узгодженої суми грошового зобовязання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, тобто відповідного виду податку, то вже починаючи з 01.01.2016, ця норма вже не конкретизувала відповідальність за такий вид податкового зобовязання (податок на прибуток підприємств, рентна плати), така відповідальність могла наставати за умови несвоєчасної сплати не залежно від виду узгодженого грошового зобовязання. Фактично такі зміни, по суті мають різне правове регулювання та вплив на правозастосування положень статей 126 та 127 ПК України.

При цьому, суд зауважує, що в даному випадку, положення ст. 127 ПК України, є спеціальною нормою в межах спірних правовідносин, за своїм складом правопорушення визначає відповідальність саме за не нарахування і неутримання та/або несплату (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом (тих обовязкових видів податків, платежів) до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків. Після цього відбувається триваюче порушення до часу повного погашення такого зобовязання.

Отже, положення ст.126 ПК України, підлягає застосуванню щодо інших видів обовязкових до сплати податкових платежів, що не стосується при їх нарахуванні, утриманні та/або сплати (перерахуванні) податків платником податків, у тому числі податковим агентом (тих обовязкових видів податків, платежів) до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків.

Крім того, суд зазначає, що порушення платником норм ст. 126 ПК України в акті перевірки податковим органом не висвітлені. При цьому, посилання на застосування до позивача штрафних санкцій за порушення ст. 126 ПК України міститься лише у розрахунках до оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про скасування податкового повідомлення - рішення від 15.06.2017 №, в частині нарахування за платежем податок на доходи фізичних осіб штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 51806,13 грн.

Щодо податкового повідомлення - рішення від 15.06.2017 №, яким нараховано податок на доходи фізичних осіб, суд зазначає, що представником в судовому засіданні надано пояснення, що фактично вказаним податковим повідомленням - рішенням позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції з військового збору.

Відповідно до п.3 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, який затверджено Міністерством фінансів України від 28.12.2015 № 1204, податкове повідомлення-рішення складається за кожним окремим податком, збором разом із штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) або штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), передбаченими Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом) та пенею за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у тому числі за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Враховуючи вищевикладені висновки щодо неправомірності нарахування штрафних санкцій в розмірі 50% та 75 %, неправомірності нарахування штрафних санкцій за ст. 126 ПК України, а також наявність суттєвих недоліків, допущених контролюючим органом при складанні податкового повідомлення - рішення від 15.06.2017 №, суд дійшов висновку про скасування вказаного податкового повідомлення - рішення.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 15.06.2017 №, а також від 15.06.2017 №, в частині нарахування за платежем податок на доходи фізичних осіб штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 51 806,13 грн. є необґрунтованими, через що позовні вимоги про скасування податкових повідомлень - рішень підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, суд присуджує позивачу з Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 1600 грн., що підтверджується квитанцією від 28.07.2017 №4956 ( а.с.3).

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 15.06.2017 №.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 15.06.2017 № НОМЕР_1, в частині нарахування за платежем податок на доходи фізичних осіб штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 51 806,13 грн. (п'ятдесят одна тисяча вісімсот шість гривень 13 копійок).

Стягнути з Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (, поштовий індекс 61202, м. Харків, вул. Ахсарова, буд.2) у розмірі 1600 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 27 листопада 2017 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.