Справа № 826/13447/17
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 листопада 2017 року 16:55 № 826/13447/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Каракашьяна С.К., при секретарі Галаган І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі представника позивача Снісаренка Д.І., відповідача Терерятник О.В., адміністративну справу

за позовом до проТовариства з обмеженою відповідальністю "Київенергоком " Київської міської ради визнання протиправним та скасування рішення , -

В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Київенергоком» з позовом до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення №632/2794 від 22.06.2017р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вищезазначене рішення стосується нерухомого майна, власником якого є позивач.

Представник відповідача проти позову заперечує з тих мотивів, що вищезазначеним рішенням майнових прав не порушується, оскільки на підставі оскаржуваного рішення переходу прав власності чи користування не відбувається.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2017 року Київська міська рада прийняла рішення № 632/2794 «Про забезпечення прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва об'єктів соціальної інфраструктури Державного підприємства «Виробниче об'єднання «Київський радіозавод» (далі - рішення).

Зазначене рішення, як вбачається з його преамбули, відповідно до статей 2,3,7 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності», частини тринадцятої статті 41, частини першої статті 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та керуючись пунктом 51 частини першої статті 26, статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з метою виконання рішення Київської міської ради від 3 квітня 2001 року № 260/1237 «Про надання згоди на прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва об'єктів соціальної інфраструктури виробничого об'єднання «Київський радіозавод».

Своїм актом відповідач вирішив забезпечити прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва об'єктів соціальної інфраструктури Державного підприємства «Виробниче об'єднання «Київський радіозавод» (будинок культури «Дніпро», спорткомплекс «Схід», стадіон «Схід», стрілецький тир).

Також зазначеним рішенням було доручено Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) забезпечити здійснення захисту майнових прав територіальної громади міста Києва щодо вказаних у пункті 1 цього рішення об'єктів соціальної інфраструктури, в тому числі і шляхом звернення за захистом прав до суду у встановленому порядку (п.2 рішення), виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрацій) в разі проведення аукціону щодо зазначених об'єктів соціальної інфраструктури доручено здійснити належні заходи, направлені на викуп цього майна та вирішити в установленому порядку питання фінансування цих заходів.

Доручено виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) здійснити прийом майна згідно з пунктом 1 цього рішення в установленому законодавством України порядку, та встановлено, що вказані об'єкти можуть використовуватись лише за цільовим призначенням та не можуть бути відчужені в приватну власність.

Відповідно до статей 5, 6, 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування», Київська міська рада, яка діє на території Києва як суб'єкт права власності від імені та в інтересах територіальної громади здійснює правомочності щодо володіння, користування й розпорядження об'єктами права комунальної власності. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом (частина друга статті 60 цього закону). Міські ради мають право: 1) вносити пропозиції про передачу або продаж у комунальну власність відповідних територіальних громад підприємств, установ та організацій, їх структурних підрозділів та інших об'єктів, що належать до державної та інших форм власності, якщо вони мають важливе значення для забезпечення комунально-побутових і соціально-культурних потреб територіальних громад; 2) на переважне придбання в комунальну власність приміщень, споруд, інших об'єктів, розташованих на відповідній території, якщо вони можуть бути використані для забезпечення комунально-побутових та соціально-культурних потреб територіальних громад (частина дев'ята статті 60 цього Закону).

Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо надання згоди на передачу об'єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об'єктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання об'єктів державної власності (пункт 51 частини першої статті 26 цього закону).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновків про наявність у відповідача прав на прийняття рішень з пропозицією чи дорученням відносно майна.

Наявність порушеного права позивач обґрунтовує тим, що зазначені у рішенні спорткомплекс «Схід» та стадіон «Схід» є власністю позивача.

Розглянувши оспорюване рішення суд вважає, що ним не порушується право власності позивача, оскільки дане рішення передбачає тільки можливе звернення до суду в установленому порядку (п.2), натомість не передбачає жодного переходу права власності.

Суд погоджується з тим, що оскаржуваним рішенням можуть порушуватися права осіб, які бажають набути право власності на зазначене майно, з огляду на обмеження щодо відчуження, встановлені в пункті 5 рішення.

Проте, позивачем не зазначено про наявність такої підстави позовних вимог, не наведено посилань про ймовірну купівлю та не надано жодних доказів про вплив такого обмеження на господарську діяльність позивача.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Зазначений принцип полягає у захисті порушеного права від порушення, що вже відбулося, тобто в наявності матеріально - правового інтересу позивача відносно дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень.

Виключення з такої передумови для оскарження рішень (дій, бездіяльності), як наявність порушеного права, нормами Кодексу адміністративного судочинства України передбачена для справ щодо оскарження нормативно - правових актів, які можуть оскаржувати ті особи, щодо яких можливе застосування акту.

З огляду на вищезазначене суд дійшов висновків про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян