Справа № 166/963/17
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10640/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 на постанову Ратнівського районного суду Волинської області від 08 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1, в якому просив скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07 серпня 2017 року, о 09 год. 50 хв., на 488 км. автодороги сполученням Київ - Ковель - Ягодин, при виїзді із автозаправки «WOG» на дорогу автомобілем «RENAULT» ПДР України не порушив, суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. не перетинав. Вказує, що наряд дорожньої поліції знаходився на відстані 300-400 від автозаправки, а тому відповідач ОСОБА_1 не міг реально бачити та об'єктивно сприймати те, як саме позивач автомобілем виїжджав із автозаправки на дорогу.

Постановою Ратнівського районного суду Волинської області від 08 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 від 07 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП. Адміністративну справу щодо ОСОБА_2 провадженням закрито, за відсутністю в його діях адміністративного правопорушення.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що відповідачем не доведено факт порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху України, а тому підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності немає.

Не погодившись з прийнятою постановою, інспектор роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що позивач факт вчинення правопорушення на місці не заперечував, надав пояснення, що знаку «Рух праворуч» не бачив(факт виїзду з автозаправки не заперечував).

За відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 07 липня 2010 року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду даної справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 від 07 серпня 2017 року, ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, накладено штраф у розмірі 255,00 грн за те, що він 07 серпня 2017 року о 09 год. 50 хв. на 488 км. автодороги сполученням Київ - Ковель - Ягодин при виїзді автомобілем «RENAULT» із автозаправки «WOG» на дорогу, повертаючи ліворуч, не виконав вимоги інформаційно-вказівного знаку 5.7.1 ПДР України, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1., перетин якої заборонено.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 року № 580-VIII поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ОСОБА_3 дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п.1.3. ОСОБА_3 дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих ОСОБА_3.

Відповідно до п.п. 8.1-8.21 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Тимчасові дорожні знаки розміщуються на переносних пристроях, дорожньому обладнанні або закріплюються на щиті з фоном жовтого кольору і мають перевагу перед постійними дорожніми знаками. Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих ОСОБА_3 і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Пунктами 8.5-8.51 ПДР України передбачено, що дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює. Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих ОСОБА_3. Вертикальна розмітка у вигляді смуг білого і чорного кольору на дорожніх спорудах та елементах обладнання доріг призначена для зорового орієнтування. Дорожня розмітка застосовується відповідно до цих ОСОБА_3 і повинна відповідати вимогам національного стандарту. Дорожня розмітка повинна бути видимою учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби на відстані, що забезпечує безпеку руху. На ділянках доріг, на яких є труднощі для видимості учасниками дорожнього руху дорожньої розмітки (сніг, бруд тощо) або дорожня розмітка не може бути відновленою, установлюються відповідні за змістом дорожні знаки.

Частиною 1 статті 122 КУпАП визначено, що порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки, стоянки тощо, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення від 07 серпня 2017 року серії БР № 771895 слідує, що ОСОБА_2 07 серпня 2017 року о 09 год. 50 хв. на 488 км автодороги «Київ-Ковель-Ягодин» не виконав вимогу знаку 5.71 чим порушив п.п. 8.4, 8.5 ПДР України.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач на підтвердження доведення факту вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та обґрунтованості винесення постанови інспектором поліції до матеріалів справи, крім постанови по справі про адміністративне правопорушення, інших доказів, пояснень, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про порушення ОСОБА_3 дорожнього руху не надав, а сама постанова таких доказів не містить.

В процесі апеляційного розгляду відповідачем на підтвердження вчиненого позивачем правопорушення надано відеозапис розташування дорожньої розмітки 1.1 та дорожнього знаку «РУХ ПРАВОРУЧ» на автодорозі М-07 «Київ-Ковель-Ягодин» 488 км. та фотокартки з відкритого ресурсу «google maps» схема дорожньої розмітки на автодорозі М-07 «Київ-Ковель-Ягодин» 488 км.

Однак, колегія суддів дослідивши вказані докази зазначає, що встановити вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 з вищевказаних доказів не можливо.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Будь-які інші докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які б встановлювали наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення та вину ОСОБА_2 у його вчиненні, в матеріалах справи відсутні. Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про протиправність постанови серії БР № 771895 від 07 серпня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, оскільки відповідач як суб'єкт владних повноважень згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС України належними та допустимими доказами не довів правомірності прийнятого ним рішення.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст.160, ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ратнівського районного суду Волинської області від 08 вересня 2017 року у справі № 166/963/17 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6