Справа № 817/995/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2017 р.Р і в н е 817/995/15

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, а.с.68-70) про визнання протиправним та скасування наказу від 06.03.2015 №23-о; поновлення на роботі на посаді головного державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів самозайнятих осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07.03.2015 по день поновлення на роботі.

В обґрунтування позову вважає протиправними покликання відповідача, як на підставу для звільнення, на зазначення недостовірних даних в декларації про майно, доходи та витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, а саме невнесення відомостей щодо транспортного засобу SEAT MARBELLA, 1991 року випуску та неточне зазначення площ належних земельних ділянок. Позивач зазначає, що в 2003 році вищевказаний транспортного засобу SEAT MARBELLA, 1991 року випуску був переданий на праві повного користування та розпорядження гр. ОСОБА_2 З вказаного приводу надавалися пояснення та письмова заява ОСОБА_2 в якій вказано, що він дійсно в 2003 році прибав у позивача автомобіль SEAT MARBELLA, 1991 року випуску. Для експлуатації вказаний автомобіль потребував ремонту, який так і не зроблений, а транспортний засіб перебуває у його дворі за адресою: м. Рівне, АДРЕСА_2 у неналежному для експлуатації стані. Також гр. ОСОБА_2 зобов'язався даний автомобіль переоформити належним чином на своє ім'я у Рівненському МРЕВ.

Позивач вказує, що розбіжність у розмірах внесених в декларацію земельної ділянки у АДРЕСА_1, площею 2100м2, зареєстровано 234м2 та земельної ділянки у с.Олександрія, АДРЕСА_3 площею 11000м2, зареєстровано 1100м2, виникла у зв'язку з помилкою у переведенні одиниці вимірювання площі земельної ділянки. Зазначила, що вказуючи у декларації зазначену вище земельну ділянку за адресою с. Олександрія, АДРЕСА_3 площею 1100м2, помилково записано 11000м2. Для обслуговування житлового будинку, позивач не внесла іншу земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,0046 га, яку необхідно було докупити в сусідів, щоб привести у відповідність розмір зареєстрованої для обслуговування житлового будинку земельної ділянки з фактично використовуваною земельною ділянкою. Також позивачка пояснила, що дві земельні ділянки на території Олександрійської сільської ради площею 0,0211 га та 0,0243 га призначені для ведення особистого селянського господарства не внесені до декларації помилково, оскільки її родина ними користується тривалий час і вона просто забула про них. Звертає увагу, що хоча сама по собі формальна розбіжність має місце, але вона жодним чином не вказує на намагання приховати декларантом майно, законність джерел набуття права власності на яке не можливо пояснити. Зазначає, що в житловому будинку в АДРЕСА_3, їй належить 68 % від загальної площі будинку, що становить 198,1м2, а в декларації вказано 180м2. Позивач зазначила, що це є помилкою в арифметичних розрахунках.

Позивач вказує, що у Висновку складеному за результатами проведеної перевірки декларації про майно, доходи та витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік встановлено, що вартість майна, зазначеного у вказаній декларації, за час перебування на посадах, зазначених у пунктах 1-10 ч.1 ст.2 Закону України "Про очищенні влади" відповідає наявній податковій інформації про доходи отримані позивачем із законних джерел. Відповідач не повідомив про недостовірності та/або невідповідності даних зазначених у декларації, як того вимагає закон, не роз'яснив права та обов'язки позивача, не пояснив наслідки та порядок оскарження в разі незгоди з висновками перевіряючих. На усну пропозицію позивач надала письмові пояснення про розбіжності, які виникли між задекларованим та зареєстрованим за нею майном та документальні докази, які підтверджують її пояснення. Вказані пояснення та документи не були взяті до уваги відповідачем при складанні висновку за результатами перевірки та при винесенні наказу про звільнення. Враховуючи викладене просила адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання 14.11.2017 не прибула, подала клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач, Державна податкова інспекція у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.114-115). В обґрунтування заперечення зазначає, що позивачем подано заяву про проведення перевірки передбаченої Законом України "Про очищення влади". За результатами проведеної перевірки з урахування письмових пояснень ОСОБА_1 та підтвердних документів встановлено, що ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 ст. 2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1 Так, відповідно до декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік ОСОБА_1 задекларовано дві земельні ділянки у АДРЕСА_3 загальною площею 2100м2; у с. Олександрія, АДРЕСА_3 загальною площею 11000 м2. В ході проведення перевірки, ОСОБА_1 надано пояснення та копію ухвали апеляційного суду Рівненської області від 21.05.2010, відповідно до якої, площа земельної ділянки, що знаходиться у АДРЕСА_3, яка залишилася у власності ОСОБА_1 становить 234м2, що не співпадає із задекларованою площею. Також, відповідно до наданого ОСОБА_1 пояснення та копії договору купівлі-продажу від 06.09.2007 площа земельної ділянки, що знаходиться у с. Олександрія, АДРЕСА_3 відображеної у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік становить 0,11 га, тобто 1100м2, що не відповідає із задекларованою площею. ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік не відображено відомості щодо перебування у власності наступних земельних ділянок: двох земельних ділянок на території Олександрійської сільської ради площею 0,0211га та 0.0243 га, призначених для ведення особистого селянського господарства, земельної ділянки у с. Олександрія Рівненського району площею 0,0046 га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Задекларовано житловий будинок у АДРЕСА_3 площею належною позивачу 180м2. що не відповідає дійсності, оскільки згідно з копії технічного паспорта площа квартири складає 198,1м2. У декларації не відображено транспортний засіб марки SEAT MARBELLA, 1991 року випуску, інформацію щодо якого надано УДАІ УМВС України. Відповідач зазначає, що передача у 2003 році позивачем у користування та розпорядження іншої особи свого автомобіля на підставі доручення на право повного користування та розпорядженням, не припиняє її право власності, а тому відомості про цей автомобіль мають бути зазначені у Декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру позивача. Отже, оскільки ОСОБА_1 у декларації відображено недостовірні відомості відповідач правомірно вказав у висновку про недостовірність відомостей майна (майнових прав), набутих за час перебування на посадах, визначені частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади". У зв'язку з чим, відповідачем прийнятий наказ №23-о від 06.03.2015 про звільнення позивача із займаної посади відповідно до п.7-2 ч.1 ст.36 КЗпП України з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади", зокрема п.2 ч.5, ч.14 цього Закону. Відповідачем дотримано норми Законом України "Про очищення влади", що свідчить про правомірність винесеного наказу. Обґрунтованих підстав протиправності оскаржуваного наказу позивачем не наведено. На підставі викладеного просив відмовити в задоволені позову повністю.

Представник відповідача ОСОБА_3 прибула в судове засідання 14.11.2017. Однак, враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що справа слухається в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву та письмове заперечення, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 1997 року працювала на різних посадах в податкових органах, наказом ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області №5-0 від 29.12.2014 призначена на посаду головного державного інспектора у відділ адміністрування доходів і зборів самозайнятих осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.28-34).

Позивачем до ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області подано заяву про проведення щодо неї перевірки, що передбачена Законом України "Про очищення влади", а саме даних вказаних в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік (а.с.103-107).

За результати проведеної перевірки з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1 та підтвердних документів, ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області складений Висновок від 27.02.2015 №1433 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади" (а.с.8-10). У Висновку вказано, що для надання відомостей про ОСОБА_1 ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області надсилалися запити до Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції, УМВС України в Рівненській області, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державного агентства земельних ресурсів України, Державної авіаційної служби України.

За результатами наданої відповіді УДАІ УМВС України в Рівненській області встановлено, що станом на 28.01.2015 на ім'я ОСОБА_1 згідно з бази даних зареєстрований транспортний засіб марки SEAT MARBELLA, 1991 року випуску (відомості про даний транспортний засіб не відображено в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік).

За результатами розгляду запиту Головним управлінням Держземагенства у рівненській області надано інформацію станом на 29.12.2012 про зареєстровані на території Рівненської області земельні ділянки за ОСОБА_1:

1) земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд площею 0,11 га (відомості про дану земельну ділянку відображено у декларації за 2013 рік);

2) земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0046 га (відомості про дану земельну ділянку не відображено у декларації за 2013 рік).

За результатами проведеної перевірки з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1 та підтвердних документів встановлено, що ОСОБА_1 декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав) набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1

У Висновку від 27.02.2015 №1433 вказано, що відповідно до декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік ОСОБА_1 задекларовано дві земельні ділянки: у АДРЕСА_3 загальною площею 2100м2, у с. Олександрія, АДРЕСА_3 загальною площею 11000м2.

В ході проведення перевірки, ОСОБА_1 надано пояснення та копію ухвали апеляційного суду Рівненської області від 21.05.2010, відповідно до якої, площа земельної ділянки, що знаходиться у АДРЕСА_3, яка залишилася у власності ОСОБА_1 становить 234м2 (що не співпадає із задекларованою площею).

Також, відповідно до наданого ОСОБА_1 пояснення та копії договору купівлі-продажу від 06.09.2007, площа земельною ділянки у с. Олександрія, вул. І. Франка, 5 відображеної у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку становить 0,11 га, тобто 1100м2 (що не співпадає із задекларованою площею).

Окрім того, ОСОБА_1 в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік не відображено відомості щодо перебування у власності наступних земельних ділянок:

1) двох земельних ділянок на території Олександрійської сільської ради площею 0,0211 га та 0,0243 га, призначених для ведення особистого селянського господарства;

2) земельної ділянки у с. Олександрія Рівненського району площею 0,0046 га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно з наданою Головним управлінням Держземагенства у Рівненській області інформацією №8-17-0.41-1758/2-15 від 23.05.2015 за гр. ОСОБА_1 зареєстрована земельна ділянка у с. Олександрія Рівненського району призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0046 га право власності на яку засвідчує державний акт серії НОМЕР_3, зареєстрований 07.10.2010 (а.с.86).

ОСОБА_1 надано пояснення та копія договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.10.2010 (а.с.85), відповідно до якого необхідність земельної ділянки зумовлена виготовленням технічної документації на будинок.

Відповідно до інформації про об'єкти нерухомого майна, що надійшла з Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції Рівненської області, у власності ОСОБА_1 перебувають ще дві земельні ділянки на території Олександрійської сільської ради площею 0,0211 га та 0,0243 га з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2, дані про які не відображені у декларації за 2013 рік, призначені для ведення особистого селянського господарства, підставою виникнення права власності на які є договір купівлі-продажу №234, виданий 16.04.2013. Згідно з наданими наданих ОСОБА_1 пояснень та копії договору купівлі-продажу (а.с.87), дані земельні ділянки були придбані у 2013 році для ведення сільського господарства. Відсутність вищевказаних земельних ділянок в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, ОСОБА_1 пояснила тим, що земельні ділянки були придбані сім'єю, а на кого оформляти документи не мало значення, та на момент заповнення декларації ОСОБА_1 думала, що земельні ділянки площею 0,0211 та 0,0243 га оформлені на чоловіка.

Також, ОСОБА_1 задекларовано житловий будинок у с. Олександрія, АДРЕСА_3/1, площа квартири, що їй належить 180м2. Згідно з наданими поясненнями та копії технічного паспорту, площа квартири, що належить ОСОБА_1 складає 198,1м2 (68% від загальної площі будинку).

Згідно з наданого ОСОБА_1 пояснення помилки, допущені у декларації стосовно площ нерухомого майна, носять арифметичний характер, спричинений невірним переведенням в необхідні одиниці виміру.

Крім того, ОСОБА_1 в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік не відображено зареєстрований на ім'я ОСОБА_1 транспортний засіб марки SEAT MARBELLA, 1991 року випуску, інформацію щодо якого надано листом УДАІ УМВС України у Рівненській області №35/24-461 від 29.01.2015 у відповідь на запит №373 від 22.01.2015.

В ході перевірки було ОСОБА_1 було надане пояснення, що автомобіль був проданий "по дорученню" на право повного користування та розпорядження ним, том в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік дана машина не вказана, а всі необхідні документи відсутні за обігом часу.

Крім того, до ДПІ у Рівненському районі 27.02.2015 надійшла заява гр. ОСОБА_2 №990/Ш, якою повідомлено, що ним у 2003 році по дорученню на право повного користування та розпорядження був придбаний легковий автомобіль SEAT MARBELLA, 1991 року випуску з об'ємом двигуна 0,843куб. Для експлуатації даний автомобіль потребував ремонту, який заявник на сьогоднішній день не здійснив та з тих пір автомобіль знаходиться у його дворі за адресою АДРЕСА_4 у неналежному для експлуатації стані. Також, гр.. ОСОБА_2 зобов'язався даний транспортний засіб зняти з ОСОБА_1 та переоформити на себе належним чином у рівненському МРЕВ.

За результати проведеної перевірки з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1 та підтвердних документів встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного (вказаних) ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, набутого (набутих) ОСОБА_1 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_4 із законних джерел.

06.03.2015 на підставі довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" від 06.03.2015, в.о. начальника ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області прийнято наказ №23-о, яким відповідно до висновку ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області від 27.02.2015 №1433/17-117 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини першої статті 5 Закону України "Про очищення влади" звільнено 06.03.2015 ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів самозайнятих осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб відповідно до п.72 ст.36 КЗпП України з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади" (а.с.6).

Не погодившись з таким рішення позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративний спір по суті суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначаються Законом України "Про очищення влади" №1682-VII від 16.09.2014 (далі - Закон №1682-VII).

В силу вимог ч.1 ст.1 цього Закону №1682-VII очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст.1 цього Закону очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_5, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

На виконання п.10 ч.1 ст.2 Закону №1682-VII заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону №1682-VII протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Вказана заборона, у відповідності до ч.8 ст.3 Закону №1682-VII, зокрема, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на Посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до ч.5 ст.5 Закону №1682-VII перевірці підлягають:

1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону;

2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Відповідно до ч.10 ст.5 Закону №1682-VII у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

На виконання ч. 14 ст. 5 Закону №1682-VII керівник органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади.

Питання застосування Закону України "Про очищення влади" регламентовані Порядком проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року № 563 (далі - Порядок № 563), Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 листопада 2014 року № 1100 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 4 листопада 2014 року за № 1385/26162 (далі - Порядок № 1100).

Перелік органів, що проводять перевірки, та форма запиту, затверджені Порядком №563, зокрема такими є: Державна фіскальна служба України (ДФС), Державна судова адміністрація України, Генеральна прокуратура України, Служба безпеки України, Міністерство юстиції України, Міністерство внутрішніх справ України.

Так, Постановою № 563 деталізовано норми Закону №1682-VII та зазначено, що виключно органом ДФС на запит формується висновок про проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна, зазначених у декларації (форма якого затверджена наказом Міністерства фінансів України № 1100 від 03.11.2014 року), інші органи перевірки надають на запити відповіді та судові рішення (п. 29, 30, 35).

Пунктом 3 Порядку № 1100 визначено загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки, який включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

- аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

- порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

- порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Відповідно до п. 4 даного Порядку при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів. При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

В силу вимог пп. 3-4 п.6 Порядку № 1100 отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону №1682-VII, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Аналізуючи вказані вище положення законодавства суд дійшов висновку про те, що недостовірність відомостей, яка може бути підставою для звільнення особи та застосування до неї відповідних заборон, повинна встановлюватись в сукупності з невідповідністю вартості майна, яке належить особі. Тобто, саме по собі неповне декларування наявного у особи майна не може бути підставою для застосування Закону України "Про очищення влади" в частині звільнення особи з посади в разі, якщо це майно було набуте особою на законних підставах та за рахунок коштів, отриманих із законних джерел.

Суд зауважує, що вживання у тексті частини восьмої статті 3 Закону №1682-VII єднального та розділового сполучника "та/або" дозволяє дійти висновку, що вказана заборона застосовується до осіб за наявності одного з двох наступних критеріїв.

За першим критерієм необхідно враховувати, що підставами для звільнення є недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, та невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Отже, недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у декларації, не є самостійним критерієм для заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону №1682-VII. Ця обставина обов'язково повинна бути поєднана із висновком про невідповідність вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел.

За другим критерієм достатньою підставою для звільнення є невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Таким чином, для вжиття заборони за першим критерієм необхідно встановити недостовірність відомостей та невідповідність вартості майна (майнових прав), зазначених у декларації, доходам, отриманим із законних джерел.

Саме ці відомості згідно з пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону №1682-VII підлягають перевірці.

Таким чином, сама інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування заборони без врахування обов'язкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 Закону, і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел.

Наявність у висновку про результати перевірки інформації про підтвердження законності джерел набуття майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування відповідної заборони.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади є довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", складена з урахуванням висновку ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади " від 05.03.2015.

Однак, така довідка сторонами до суду не надана..

Суд зазначає, що при прийнятті оскаржуваного наказу відповідачем не взято до уваги те, що за результатами проведеної ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області перевірки також було встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, набутого нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_1 із законних джерел.

Отже, оскільки під час здійснення відносно позивача перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", відповідачем не було встановлено невідповідності вартості майна (транспортного засобу) доходам, отриманих із законних джерел, то суд дійшов висновку про безпідставність застосування до позивача відповідальності за Законом України "Про очищення влади". При цьому, суд зауважує, що питання відповідальності ОСОБА_1 за надання недостовірних відомостей щодо наявності майна повинно було б вирішуватись відповідачем згідно з ч. 10 ст. 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" (чинного на момент виникнення правовідносин).

При ухваленні рішення в даній справі суд також керувався наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 71, ст. 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та дій, суд приходить до переконання, що наказ в.о. начальника ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області прийнято наказ №23-о від 06.03.2015 винесений з порушенням законних прав та інтересів позивача, необґрунтовано, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_1 у період з 06.03.2015 по 18.03.2015 перебувала на лікарняному, що підтверджується матеріалами справи (а.с.16). Проте, позивача наказом №23-о від 06.03.2015 звільнено з роботи, саме у період перебування останньої на лікарняному.

Відповідно до положень ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Враховуючи вище викладені обставини, у період коли ОСОБА_1 перебувала на лікарняному відповідач протиправно виніс наказ про звільнення останньої, оскільки звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності не допускається.

Відтак, адміністративний позов у цій частині позовних вимог належить задовольнити.

В силу положень ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, з метою захисту порушених прав та інтересів позивача ОСОБА_1, суд вважає необхідним поновити її на тій посаді, з якої її було незаконно звільнений, тобто на посаді головного державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів самозайнятих осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області з дати припинення державної служби, тобто з 10.03.2015 (з врахуванням того, що 06.03.2015 це п'ятниця, а 07-09.03.2015 вихідні дні).

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 235 Кодексу законів про працю України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

При визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд виходить з вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995 №100.

Відповідно до довідки ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області заробітна плата ОСОБА_1 у січні 2015 року становила 1727,32грн., в лютому 2015 року - 5239,41грн. (а.с.102).

Пунктом 8 зазначеного Порядку передбачено визначення у даному випадку розміру середньоденної заробітної плати за робочий день. За два останні місяці, які передували звільненню (січень та лютий 2015 року) кількість робочих днів становила відповідно 19 та 21. Тому середньоденний заробіток позивача становить 348,34грн. ((1727,32+5239,41) х 2) : (19 + 21)).

Суд встановив, що вимушений прогул позивача стався у період з 10 березня 2015 року по день постановлення даного судового рішення 22 листопада 2017 року.

Кількість робочих днів вимушеного прогулу з 10.03.2015 по 22.11.2047 становить разом 678 робочих днів (205 в 2015 році, 251 в 2016 році та 222 в 2017 році), до стягнення за час вимушеного прогулу підлягає середній заробіток у сумі 236174,52грн.

Враховуючи викладене адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

Судовий збір присуджується на користь позивача у відповідності до ч.1 ст.94 КАС України.

Відповідно до вимог статті 256 КАС України судом допускається негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середньомісячної заробітної плати в межах платежу за один місяць в сумі 3536,24грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 06.03.2015 №23-0 "Про звільнення ОСОБА_1.".

Поновити ОСОБА_1 на роботі в Державній податковій інспекції у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області на посаді головного державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів самозайнятих осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб з 10.03.2015.

Стягнути з Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 236174,52грн. (двісті тридцять шість тисяч сто сімдесят чотири гривні 52коп.).

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 з 10.03.2015 на роботі в Державній податковій інспекції у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області на посаді головного державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів самозайнятих осіб управління доходів і зборів.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 з Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 3536,24грн. (три тисячі п'ятсот тридцять шість гривень 24коп.).

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області судовий збір в розмірі 73,08грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.