Справа № 802/1740/17-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 листопада 2017 р. Справа № 802/1740/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.,

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ІЖВА-ЛТД до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

в с т а н о в и в :

03.10.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю ІЖВА-ЛТД звернулось в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі наказу ГУ ДФС у Вінницькій області (далі - Відповідач) від 19.08.2017 року №2189 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки TOB «ІЖВА-ЛТД», відповідачем проведена позапланова виїзна перевірка позивача. За результатами перевірки ГУ ДФС у Вінницькій області складено Акт від 15.09.2017 року №1544/1415/13336173 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ІЖВА-ЛТД» своєчасності, достовірності та повноти нарахування податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Акер ЛТД» за грудень 2016 року».

У розділі 4 «Висновок» Акту перевірки зазначено про порушення TOB «ІЖВА-ЛТД» п.198.1, п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного (звітного) періоду на 43 782 грн., в зв'язку з чим, 21.09.2017 року ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 54 728 грн. (в тому числі на 43 782 грн.- за основним платежем та 10 946 грн. - за штрафними санкціями).

Позивач не погоджується із встановленими Актом перевірки порушеннями та прийнятим, як наслідок, податковим повідомленням-рішенням від 21.09.2017 року №, в звязку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали та, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та пояснення надані у судовому засіданні, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали з підстав викладених у письмових запереченнях, в яких, зокрема, зазначено, що ГУ ДФС у Вінницькій області, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення - рішення, діяла згідно із нормами чинного законодавства на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представників позивача, заперечення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі направлення від 21.08.2017 року №1601, відповідно до статті 20 підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України, на підставі наказу ГУ ДФС у Вінницькій області від 19.08.2017 року № 2189, відповідачем проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «ІЖВА-ЛТД» з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування податку на додану вартість по взаємовідносинах з TOB «Акер ЛТД» () за період грудень 2016 року, відповідно до плану.

Перевіркою TOB «ІЖВА-ЛТД» встановлено порушення п. 198.1, 198,3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року за №2755-VI (зі змінами та доповненнями), внаслідок чого підприємством занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 43782 грн.

За результатом перевірки, відповідачем винесено податкове повідомлення рішення від 21.09.2017 року № НОМЕР_1, яким збільшено грошове зобов'язання з ПДВ на загальну суму 54 828 грн., з них 43 782 грн. - основного платежу та 10 946 грн. - штрафних (фінансових) санкцій.

Позивач не погоджується з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, а тому звернувся до суду з вимогою визнати їх протиправними та скасувати.

TOB «ІЖВА-ЛТД» не погоджується з висновками акту перевірки та прийнятим податковим повідомленням-рішенням, вважає висновки акту безпідставними та необґрунтованими, посилаючись на ст. 20 ПК України, TOB «ІЖВА-ЛТД» зазначає, що контролюючі органи мають право витребовувати документи, перевіряти правильність ведення бухгалтерського та податкового обліку, подавати позови до суду, нараховувати зобов'язання та штрафні санкції, а не встановлювати реальність здійснення господарської діяльності та ділову мету укладання господарських угод в рамках проведення перевірки.

При цьому суд зазначає, що Акт документальної позапланової виїзної перевірки TOB «ІЖВА-ЛТД» своєчасності, достовірності та повноти нарахування податку на додану вартість по взаємовідносинах з TOB «Акер ЛТД» () за грудень 2016 року від 05.09.2017 року № 1544/1415/13336173 не встановлює недійсність договору субпідряду №24 від 02.12.2016 року, укладеного між Субпідрядником (TOB «Акер ЛТД») та Підрядником (TOB «ІЖВА-ЛТД») послуг по виконанню ремонтно-будівельних робіт, тому таке твердження не відповідає дійсності.

Крім того, на думку позивача, для підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлених статтею 44 ПК України, достатньо надати належним чином оформлені бухгалтерські документи та податкові накладні та стверджує, що операції між TOB «ІЖВА-ЛТД» та TOB «Акер ЛТД» не лише належним чином документально оформлені, а і спричинили зміни в структурі активів та зобов'язань, оскільки грошові кошти були перераховані, а роботи отримано, отже відповідні операції мають реальний характер.

До перевірки надано договір субпідряду №24 від 02.12.2016 року. Згідно якого, Субпідрядник (TOB «Акер ЛТД») зобов'язується надати Підряднику (TOB «ІЖВА-ЛТД») послуги по виконанню ремонтно-будівельних робіт, а Підрядник прийняти виконані роботи та оплатити па підставі актів приймання виконаних робіт. За проведені роботи Підрядник сплачує Субпідряднику кошти, згідно актів виконаних робіт в сумі 262700 грн., в тому числі ПДВ. Розрахунок здійснюється у 100% сумі не пізніше 5-ти днів після отримання коштів Підрядником від Замовника.

При цьому, як вказує відповідач у письмових запереченнях на адміністративний позов, згідно з актами б/н приймання виконаних будівельних робіт б/д за грудень 2016 року (Реконструкція лікувального корпусу №2) та (Виготовлення та монтаж сцени в лекційному залі 60 БО) договір в актах не зазначений, витрати праці робітників - будівельників на обсяг робіт складають 2504,1 людино-годин, для виконання вказаного обсягу робіт за період з 02.12.2016 року по 28.12.2016 року при 8-годинному робочому дні потрібно 2504,1:(19x8) = 17 робітників, тоді як податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ), звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4) за 4 квартал 2016 року TOB «Акер ЛТД» до контролюючого органу не подавався.

Таким чином, як стверджує відповідач, відсутні докази, які б підтверджували факт залучення найманих осіб та здійснення виплат із кодом ознаки виплаченого доходу 102 («Суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору, крім доходів, зазначених в абз. 3 п. 4 підрозд. 1 розд. XX ПК України (пп. 164.2.2 ПК України)» чи 157 («Дохід, виплачений самозайнятій особі»).

Таким чином, відповідачем зроблено висновок про те, що здійснити вказаний обсяг робіт при наявній чисельності працюючих на даному підприємстві не видається можливим.

По наданих до перевірки документах встановлено, що розрахунки між суб'єктами господарювання за надані будівельно-монтажні роботи в грудні 2016 року не проводились.

За даними ЄРПН встановлено, що TOB «Акер ЛТД» в період грудень 2016 року будівельно-монтажні роботи не придбавало та не проводило.

Таким чином, відповідачем зроблено висновок, що TOB «Акер ЛТД» не відображає продажу товару, який придбавався (харчові продукти та господарчі товари), натомість декларує продаж товару, зокрема, будівельно-монтажні роботи.

На підставі викладених фактів та обставин досліджених по ланцюгу постачання будівельно-монтажні роботи за грудень 2016 року, відповідачем зроблено висновок про те, що TOB «Акер ЛТД» проводить операції, спрямовані на отримання податкової вигоди кінцевими отримувачами. Встановлені факти підтверджують, що дане підприємство фактично не надавало зазначені послуги на адресу TOB «Іжва-ЛТД» у грудні 2016 року, так як, в свою чергу, вказаний обсяг робіт при відсутності працюючих на підприємстві не видається можливим. Враховуючи вищевикладене, задекларовані TOB «Іжва-ЛТД» операції з їх придбання не можуть вважатися операціями, що дають право на податковий кредит згідно умов ст. 198.1 Податкового кодексу України.

На думку відповідача, досліджені операції з надання послуг не відповідають жодним критеріям реальної господарської діяльності. Оцінка господарських операцій на предмет її реальності проведена з урахуванням всіх факторів, виявлених з першої ланки постачання. Це пояснюється рядом фактів та обставин, які встановлені при комплексному відпрацюванні контрагентів, і які вказують на проведення узгоджених між ними дій по декларуванню господарських операцій, що не мають реального характеру. Такі операції мають ознаки розповсюджених схем, метою яких є отримання податкової вигоди у вигляді мінімізації податкового кредиту та витрат діяльності.

Відсутність у TOB «Акер ЛТД» необхідних умов та ознак, необхідних для здійснення задекларованих господарських операцій, підтверджує, що дане підприємство фактично не надавало TOB «ІЖВА-ЛТД» будівельно-монтажних робіт в грудні 2016 року на суму 262692,0 грн., в т.ч. ПДВ 43782,0 грн., а відтак податкові накладні, зареєстровані в ЄРПН на адресу TOB «Акер ЛТД» та відображені в податковому обліку TOB «Акер ЛТД» (декларації з податку на додану вартість) в травні 2016 року не можуть вважатися такими, що підтверджують реальність проведення операцій з придбання даних послуг.

Стосовно висновків акту перевірки про недоліки в оформленні документів, позивач повідомляє про втрату чинності наказами Мінрегіону України від 04 грудня 2009 року №554 «Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві» (зі змінами) та від 1 березня 2013 року №77 «Про затвердження примірних форм первинних облікових документів при здійсненні будівництва за рахунок коштів міжнародних фінансових установ», якими були затверджені примірна форма №КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт»; примірна форма №КБ-3 «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» та зауважує, що в акті перевірки не зазначено жодної норми закону чи підзаконного нормативно-правового акту, якому не відповідають акти приймання виконаних робіт і робить висновки про безпідставність та необґрунтованість висновків контролюючого органу.

З даного приводу необхідно зазначити, що перевірка проведена на підставі бухгалтерських документів складених (оформлених) платником. При цьому, норми порушені товариством при складанні бухгалтерських документів з оформлення вищевказаних операцій наведені У акті перевірки від 05.09.2017 року № 1544/1415/13336173 (сторінка 5).

Також позивач наголошує, що положення податкового законодавства не пов'язують право платника на податковий кредит та витрати з повнотою відображення безпосереднім контрагентом чи контрагентами по ланцюгу у своїй податковій звітності відповідних господарських операцій, з фактичною сплатою такими контрагентами необхідних сум податків до бюджету. Платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету.

З даного приводу суд зазначає наступне, згідно п. 74.1. ст. 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно п. 74.2. ст. 74 Податкового кодексу України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Відповідно до п.п. 19. 1.35 ст. 19 Податкового кодексу України вжиття заходів щодо виявлення, аналізу та перевірки фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією доходів, відноситься до функцій контролюючих органів.

Таким чином, заходи по відпрацюванню ланцюга постачання товару з метою виявлення фактів порушення законодавства є обов'язковими при проведенні перевірки платника податків.

В результаті проведених заходів, відповідачем встановлено наступне: TOB «Акер ЛТД», (код 40699905) знаходиться на обліку в 1123 Кропивницька ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області. Види діяльності: 46.90 - неспеціалізована оптова торгівля; 46.19 - Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (основна); 46.21 - Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин. Згідно податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за 4 квартал 2016 року, працювало у штаті - інформація відсутня - звіти до контролюючого органу не подано.

Згідно звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д4) середньооблікова кількість штатних працівників за грудень 2016року - звіт до контролюючого органу не подано, що свідчить про відсутність трудових ресурсів.

Отже, як вказує відповідач, TOB «Акер ЛТД», не нараховувало своїм працівникам (у разі їх наявності) заробітну плату, в тому числі компенсацію надурочних робіт, не здійснювало нарахувань та перерахувань ЄСВ за відповідні періоди. Дані факти також ставлять під сумнів реальність здійснення господарських операцій з продажу товарів - матеріалів будівельного призначення на адресу TOB «ІЖВА-ЛТД».

Згідно з ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV від 16.07.1999 року (із змінами та доповненнями) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з п.2 ст.3 вказаного Закону, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Для надання первинним документам юридичної сили і доказовості, вони повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства.

Кожною стороною (підприємством), що брала участь у здійсненні господарської операції, мають бути отримані первинні документи для записів у регістрах бухгалтерського обліку, інформація в яких ідентично засвідчує зміст господарської операції. Первинні документи складаються на бланках типових форм, затверджених Міністерством статистики України, а також на бланках спеціалізованих форм, затверджених міністерствами і відомствами України. Якщо законодавством не встановлені типові форми первинних документів, оформлення господарських операцій може здійснюватись з використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні обов'язково містити реквізити, визначені вищезазначеними Законом України та Положенням.

Таким чином, для надання первинним документам юридичної сили і доказовості, вони повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства. Понесені витрати на послуги повинні оформлятись відповідними документами, які б підтверджували фактичне виконання тієї чи іншої послуги.

При проведенні перевірки необхідно провести співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, шо здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Згідно з пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на

митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами

оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість, передбачає фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Пунктом 200.1. ст. 200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 201.10 ст.201 Податкового Кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку, навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Як зазначено у листі Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2010 року за №1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій.

Зазначена позиція узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 року за №742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України».

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов'язань сторін, але не вичерпується останнім. Господарська операція може мати місце, навіть за відсутності цивільно-правових чи господарсько-правових відносин між платниками податків.

Таким чином, господарські операції (поставка, продаж, фінансова допомога, інвестиція тощо) є самостійним поняттям, відмінним від правочинів або господарських зобов'язань. Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника податків.

Презумпція дійсності, притаманна цивільним правочинам, не може бути автоматично поширена на реальність господарських операцій.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що наявність у TOB «ІЖВА-ЛТД» податкових накладних не є безумовною підставою для віднесення зазначених у цих накладних сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Податкові накладні є одним із документів, що дає право покупцю, зареєстрованому як платник податку, на включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість. Однак, такі накладні не є документами, що підтверджують придбання або виготовлення товарів та послуг.

Таким чином, на порушення п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), TOB «ІЖВА-ЛТД» неправомірно включено до складу податкового кредиту за грудень 2016 року суми ПДВ на підставі податкових накладних, виписаних TOB «Акер ЛТД» на загальну суму 262692,0 грн., в т.ч. ПДВ 43782,0 грн.

Суд критично оцінює твердження позивача про повну невідповідність Акту перевірки вимогам, встановленим у Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року №727, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 року за №1300/27745, оскільки в ньому достовірно не відображено фактичних обставин справи та не наведено жодного належного та допустимого доказу фактів порушення TOB «ІЖВА-ЛТД» податкового законодавства.

Так, у листі Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» зазначено, що про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов'язань сторін, але не вичерпується останнім. Господарська операція може мати місце навіть за відсутності цивільно-правових чи господарсько-правових відносин між платниками податків.

Згідно з п.44.6. ст. 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Пунктом 85.2. ст. 85 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

А тому, з огляду на все вищевикладене, суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, оскільки висновки, викладені в акті перевірки, на підставі яких прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи.

При ухваленні рішення в даній адміністративній справі, суд також керувався наступним.

Частина друга статті 19 Конституції України зобов'язує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до положень ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, що всі дії відповідача, пов'язані з предметом даного позову, відповідають критеріям щодо правомірності в контексті статті 2 КАС України.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Вінницькій області від 21.09.2017 року №, а тому заявлений адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Зважаючи на відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження відповідних судових витрат, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович