Справа № 818/1329/17
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2017 р. Справа № 818/1329/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Русанової В.Б.
Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.
за участю секретаря судового засідання Дудка О. А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської обласної державної адміністрації в особі Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 02.10.2017р. по справі № 818/1329/17
за позовом ОСОБА_1
до Сумської обласної державної адміністрації треті особи Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб,які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України , Управління праці та соціального захисту населення Буринської районної державної адміністрації Сумської області
про визнання відмови безпідставною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом. в якому просив:
-визнати безпідставною відмову Сумської обласної державної адміністрації (далі відповідач) у визначенні ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорія 2 та зобов`язати відповідача видати посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорія 2.
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 02.10.2017р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною відмову Сумської обласної державної адміністрації у визначенні ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорія 2.
Зобов`язано Сумську обласну державну адміністрацію прийняти рішення щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорія 2.
Сумська обласна державна адміністрація в особі Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації, не погодившись з рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначили, що позивачем не подано повного пакету документів, що підтверджують перебування його в зоні відчуження протягом 14 днів, надане судове рішення про встановлення факту не є належним документом, в підтвердження зазначених обставин, а тому пенсійний орган правомірно відмовив в видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорія 2.
Сторонами по справі подані клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Позивачем надані заперечення на апеляційну скаргу.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши докази по справі, заперечення проти неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24.03.2017 року, 12.04.2017р., 28.04.2017р. позивач звертався до УПСЗН Буринської РДА з заявами в яких просив прийняти рішення щодо визначення йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії.
На зазначені звернення відповідачем надавалися відповіді 06.04.2017р., 24.04.2017р. та 13.05.2017р. в яких позивачу повідомлялося, що 28.11.2016 року Комісією зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (витяг з протоколу №103) (далі Комісія) , на виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 25.10.2016 року скасоване рішення Комісії від 25.02.2015 року №83 в частині визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорія 3, також позивачу запропоновано подати один із таких документів: посвідчення про відрядження в зону відчуження; військовий квиток і довідки командира військової частини або архіву; довідку про підвищену оплату праці в зоні відчуження передбачені постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 20.01.1997 року №51 (а.с.12,15,17).
28.07.2017 року позивач звернувся із заявою до Комісії у відповідь на яку листом №365/0/78-17/291 від 10.08.2017 року Міністерство соціальної політики України повідомило, що Комісія розглядає лише спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за поданнями обласних державних адміністрацій, що справа ОСОБА_1 повернута без розгляду, оскільки додаткових документів для зміни рішень Комісій не надано (а.с.22).
Позивач, вважаючи протиправною відмову Сумської обласної державної адміністрації , звернувся до суду за захистом своїх прав.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надані належні документи в підтвердження його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а саме рішення суду яким встановлено зазначений факт, а отже відповідач протиправно відмовив у визначені позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з п. 2 ч.1 ст. 14 України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження, зокрема, у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи, відносяться до другої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно зі ст. 15 вказаного Закону підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Відповідно до п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів:
а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;
б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження;
в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту);
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1995 року № 404 «Про часткову зміну пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підпункт «г» пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1992 року № 501, який передбачав підставою для видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС рішення суду про встановлення факту безпосередньої участі у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виключено.
Таким чином з моменту прийняття постанови КМУ від 08.06.1995р. № 404 та до цього часу рішення суду, яким встановлено факт роботи особи в зоні відчуження не є підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС .
Судом встановлено, що рішенням Конотопського міського суду від 17.12.1993 року по справі №2-1168/1993 встановлено, що ОСОБА_1 працював в зоні відчуження Чорнобильської АЕС на дільниці Посудово-Яново: з 02 по 04 липня 1987 року, з 16 по 18 липня 1987 року, з 06 по 08 серпня 1987 року, з 20 по 21 серпня 1987 року, з 10 по 11 вересня 1987 року, з 08 по 09 жовтня 1987 року, всього 15 днів (а.с. 46).
Позивач зазначає, що зазначене рішення суду про встановлення факту, яке набрало законної сили є належним документом в підтвердження роботи його в зоні відчуження, та безпідставно не приймається до уваги відповідачем.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що помилковості тверджень позивача та суду першої інстанції, оскільки відповідно до нормативно-правових актів з 1995р. рішення суду про встановлення факту не є підставою для надання особі статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Також колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять та в ході судового розгляду справи позивачем не надано доказів на підтвердження неможливості його звернення до відповідача з відповідною заявою з 17.12.1993 року до 08.06.1995 року, в період дії постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.1992 року № 501, якою було передбачено , що підставою для видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС рішення суду про встановлення факту безпосередньої участі у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС .
Враховуючи наведене, на момент звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою щодо визначення йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2, рішення суду від 17.12.1993 року по справі № 2-1168/1993 не є підставою для видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Також колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 25.09.1997р. було видано посвідчення 2А категорії . Проте 26.11. 1998 р . Комісією із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС № 295 визнано видачу ОСОБА_1 посвідчення 2А категорії безпідставною, відмінено попереднє рішення комісії від 25.09.1997 р. Зазначено про вилучення виданого посвідчення з повідомленням органів місцевої влади, соціального забезпечення та керівництва організації чи підприємства за місцем роботи. Також визнано, що ОСОБА_1 приймав участь у роботах на ст. Посудово 8 днів у липні-жовтні в 1987 р (а.с. 42).
Відомостей про те рішення Комісії із спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС було оскаржене та скасовано матеріали справи не містять, а отже зазначене рішення є чинним.
При цьому, при зверненні за встановленням відповідного статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії , ОСОБА_1 не було подано документів, на підставі яких видаються посвідчення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51.
В підтвердження роботи в зоні відчуження ОСОБА_1 в матеріалах справи містяться копії довідки Південно-Західної залізниці від 16.02.1998р. № 84 з яких вбачається, що колійна машинна станція з липня по грудень 1987р. проводила капремонт в 30-км зоні на дільниці Янов-Посудово.
Відповідно до довідки колійної машинної станції 119 підвищену заробітну плату за роботу в зоні відчуження, а також розрахунково-платіжної відомості ОСОБА_1 виплачено за 6 календарних днів (02.07.1987р., 03.07.1987р., 17.07.1987р., 07.08.19876р., 21.08.1987р та 11.09.1987р) в сумі 361, 61 крб. з урахуванням коефіцієнту кратності 2.(а.с.40,43-45)
Отже наявні документи підтверджують участь ОСОБА_1 у роботах на ст. Посудово 8 днів у липні-жовтні в 1987 р.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відмова пенсійного органу ОСОБА_1 у наданні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії є правомірною, оскільки виконання позивачем робіт в зоні відчуження більше 14 днів не підтверджено належними документами, достатніми для встановлення такого статусу та видачі посвідчення.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги знайшли своє обґрунтоване підтвердження в ході судового розгляду справи.
Суд першої інстанції не врахував вищезазначеного, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно було встановлено обставини справи та порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Сумської обласної державної адміністрації в особі Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації задовольнити.
Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 02.10.2017р. по справі № 818/1329/17 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.
Судді Курило Л.В. Присяжнюк О.В.
Повний текст постанови виготовлений 27.11.2017 р.