Справа № 281/816/17
Суддя: Нечуй Б. П.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/816/17
Провадження по справі № 2-а/281/244/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Нечуй Б.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в смт Лугини адміністративну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконними дій державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

11.10.2017 року УПСЗН Богунської РДА звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просили зупинити примусове виконання постанови Лугинського районного суду Житомирської області від 14.01.2015, що здійснюється на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.09.2017 року у виконавчому провадженні №54774916, визнати незаконними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Сладь Т.П. та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.09.2017 у виконавчому провадження №54774916 та стягнення виконавчого збору.

Зазначені вимоги позивача, обґрунтовуються посиланням на те, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 25.09.2017 року, яка винесена на підставі виконавчого листа по справі №281/3510/14а, виданого 17.06.2015, виданого Лугинським районним судом Житомирської області, одним із пунктів якої постановлено стягнути з управління на користь держави виконавчий збір в розмірі 12800 грн.. Із-за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника, не може вважатись невиконанням судового рішення, оскільки боржник не мав фінансової можливості виконати судове рішення в частині виплати нарахованих сум, а стягнення за таких обставин ще й виконавчого збору в сумі 12800 грн. з боржника ще більш ускладнює його фінансове становище та ще більше утруднює виконання судового рішення.

Вважають, що постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Сладь Т.П. про відкриття виконавчого провадження та щодо стягнення з управління виконавчого збору винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник УПСЗН Богунської районної ради м. Житомира в судове засідання не з'явився, надіслав до суду відповідну заяву, в якій просив зазначену справу розглянути без участі представника зазначеного УПСЗН.

Представник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, надіслав до суду заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю, справу розглядати без участі представника зазначеного управління. Заперечення обґрунтовані тим, що державний виконавець діяв у відповідності до положень ст.ст. 26, 27, 63 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на приписи ч. 1 ст. 41, ч.4 ст.122, суд, зібравши докази, що в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, приходить до висновку, що справа має бути розглянута та вирішена на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження без здійснення фіксування судового засідання.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Лугинським районним судом Житомирської області у справі № 281/3510/14-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Житомирській області, УПСЗН Богунської районної ради м. Житомира про визнання дій відповідачів протиправними та зобов'язання проведення перерахунку та виплату коштів, передбачених ст.. 37, ч.1 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" 14.01.2015 ухвалено постанову, якою, окрім іншого, зобов'язано УПСЗН Богунської районної ради м. Житомира виплатити ОСОБА_2 доплату до заробітної плати, передбачену ч.1 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.06.2014 року по 31.07.2014 року відповідно до розрахунків наданих Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Житомирській області.

За цією постановою щодо вказаного зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира 17.06.2015 року було видано виконавчий лист № 281/3510/14-а.

На час розгляду справи, як зазначено самим позивачем в позові, виплати за постановою від 14.01.2015 у справі № 281/3510/14-а не здійснено.

25.09.2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Сладь Т.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54774916 за наведеним вище виконавчим листом. Даною постановою також передбачено стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 12800,00 грн.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02.06.2016 № 1404-19 «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-19).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-19 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-19 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами п'ятою та шостою ст. 26 Закону №1404-19 визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Так, відповідно до статті 27 Закону №1404-19 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень затверджена Наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Тому стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов'язком державного виконавця.

Розмір виконавчого збору, який стягується з боржника - юридичної особи за примусове виконання рішення немайнового характеру, яким є постанова від 14.01.2015 у справі № 281/3510/14-а, встановлено ч. 3 ст. 27 Закон України «Про виконавче провадження» та складає чотири мінімальні заробітні плати, яка за Законом України «Про держаний бюджет України на 2017 рік» дорівнює з 01.01.2017 року 3200,00 грн. Відповідно, виконавчий збір визначено державним виконавцем у сумі 12800,00 грн. (3200,00 (грн.) х 4 = 12800,00 (грн.)).

Частиною 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначені випадки, коли виконавчий збір не стягується, а саме: за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; у разі виконання рішення приватним виконавцем; за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом. Суб'єктами щодо, яких держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, ч 1 ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" визначає державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридичну особу, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Отже, наведене свідчить, що випадки, які виключають стягнення виконавчого збору до виконання постанови Лугинського районного суду Житомирської області від 14.01.2015 у справі № 281/3510/14-а застосуванню не підлягають.

З наведеного вище слідує, що отримавши заяву від стягувача державний виконавець був зобов'язаний відкрити виконавче провадження та передбачити у постанові про відкриття виконавчого провадження стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому законом.

Відповідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання. Обов'язковість судових рішень, також, встановлено ст. 14 КАС України.

При розгляді справ суди, в силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» мають застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод в п. 1 ст. 6 встановлює для кожного право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків. Але, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні, винесеному у справі "Ромашов проти України", таке право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, звертає увагу Європейський суд з прав людини, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, як надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "суду". Також, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював у своїх рішеннях, що відсутність коштів не є виправданням для держав в разі невиконання рішення суду або в разі значних затримок у виконанні такого рішення. (рішення у справах "Абрамов проти України", "Жовнер проти України", "Бурдов проти Росії").

Враховуючи викладене, суд відхиляє позицію позивача щодо виконання постанови Лугинського районного суду Житомирської області від 14.01.2015 у справі № 281/3510/14-а лише шляхом нарахування коштів без здійснення виплати, як це передбачає сама постанова.

Суд, також, не може прийняти в якості належного обґрунтування позиції позивача посилання останнього на ухвали Вищого адміністративного суду України від 27.08.2014 року у справах №2а-1040/09/1319 та 2024/2а-7815/11. Адже, перелічені рішення Вищого адміністративного суду України прийняті у справах щодо оскарження постанов державних виконавців про накладення штрафів і в цих справах не розглядалося питання законності відкриття виконавчого провадження.

Окрім іншого, суд звертає увагу на те, що матеріали справи не свідчать про прийняття позивачем юридичних заходів, пов'язаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах, що передбачені Розділом V КАС України й які б могли його убезпечити від відкриття виконавчого провадження та, відповідно, стягнення виконавчого збору.

За змістом ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідачем, в даному випадку, доведено правомірність своїх дій й рішень.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 19 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись 2, 8-11, 14, 71, 94, 103, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання незаконними рішення державного виконавця відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Лугинський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Б. П. Нечуй