Справа № 591/3497/17
Суддя: Бурда Б. В.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/3497/17
Провадження № 2-а/591/458/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Бурда Б.В,

при секретарі - Сітало Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції в м. Суми Ющенко Андрія Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник свої вимоги мотивує тим, що 24.06.2017 року відповідачем його було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 122 КпАП України за те, що він у м. Суми здійснив проїзд перехрестя вулиці Харківська та проспекту М. Лушпи на забороняюче червоне світло світлофору. Зазначив, що порушень правил дорожнього руху він не допускав, а його було притягнуто до адміністративної відповідальності за відсутності доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Зазначив, що в даній дорожній обстановці він мав право продовжити рух, оскільки для зупинки перед перехрестям йому необхідно було застосувати екстрене гальмування. Окрім того, у супереч вимогам закону відповідач розглянув справу на «місці зупинки» та обмежив його право на захист, не надавши можливості ознайомитися з матеріалами справи, подати докази та скористатися правовою допомогою. Тому, вважаючи дії відповідача з приводу притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними, просить визнати незаконною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що він рухався по пр. М. Лушпи та здійснював поворот ліворуч на вулицю Харківська. Він виїхав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора, а жовтий сигнал світлофора загорівся, коли він вже був на перехресті та завершував маневр. Його наздогнали працівники поліції в районі ресторану Шафран та зупинили. Він заперечив факт порушення ним правил дорожнього руху, але відповідач все одно притягнув його до адміністративної відповідальності. Також пояснив, що клопотань під час розгляді справи він не заявляв, письмові пояснення писав власноручно. В автомобілі був один пасажир - його дружина ОСОБА_4, інших пасажирів в салоні автомобіля не було. В ході розгляду справи працівники поліції надавали на огляд відеозапис з камери, але на ньому не було зафіксовано його автомобіль.

Представник відповідача позов заперечив та пояснив, що факт порушення позивачем правил дорожнього руху був виявлений працівником поліції - відповідачем, якій з дотриманням вимог закону та обґрунтовано прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 122 КпАП України, оскільки позивач здійснив проїзд перехрестя на заборонний сигнал світлофору.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників сторін, дослідивши подані суду докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 9 КпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КпАП).

Положення ст. 22 КпАП встановлюють право органу (посадової особи), які уповноважені вирішувати справу, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КпАП.

Статтею 258 КпАП встановлено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 70, 77, ч. 3 ст. 85, ст. 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ч. 1 ст. 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ст. 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в ч. 3 ст. 238), ч. 3 ст. 109, ст.ст. 110, 115, ч.ч. 1, 3 і 5 ст. 116, ч. 3 ст. 116-2, ч.ч. 1 і 3 ст. 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), ст.ст. 118, 119, ст.ст. 134, 135, 185-3, ст. 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), ст. 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається (ч. 1 ст. 258).

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 258).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (ч. 3 ст. 258).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258).

Не заслуговує посилання позивача на Рішення Конституційного суду України 5-ра/2015 та порушення відповідачем вимог ст. 276 КпАП України, оскільки вказаним Рішенням Конституційного суду зазначено, що випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, визначені у частинах першій, другій статті 258 КпАП України. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КпАП України.

В той же час, як вже зазначалося судом ч. 2 ст. 258 КпАП України, на яку послався Конституційний суд у своєму рішенні що наведене вище та зазначив, що саме у випадках визначених цією нормою може бути застосована скорочене провадження та розгляд справи безпосередньо на місці вчинення правопорушення, й визначено право відповідача розглянути справу про адміністративне правопорушення визначене ч. 2 ст. 122 КпАП України без складання протоколу про адміністративне правопорушення - тобто за скороченим провадженням.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч. 6 ст. 258).

За приписами ст. 278 КпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно із ст. 279 КпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279).

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ч. 2 ст. 279).

За змістом ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Нормами ст. 280 КпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КпАП України), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (п. 12).

Відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, встановлена ч. 2 ст. 122 КпАП України ( накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів).

Судом встановлено, що постановою відповідача серії АР№919210 від 24.06.2017 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України.

Із тексту оскаржуваної позивачем Постанови вбачається, що 24.06.2017 року о 04-00 годині відповідачем було встановлено, що водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем в м. Суми здійснив проїзд регульованого перехрестя проспекту М. Лушпи - вилиці Харківська на заборонний червоний сигнал світлофору, чим порушив п.п. 8.7.3 е ПДР України.

Даний висновок відповідача відповідає фактичним обставинам вчинення правопорушення, що підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка пояснила що працює інспектором роти № 2 БПП м. Суми. 24 червня 2017 року він ніс службу з інспектором Ющенко А.В. та рухалися на службовому автомобілі по пр. М. Лушпи в напрямку вулиці Прокоф'єва. Відповідач повідомив йому про порушення позивачем правил дорожнього ружу та проїзд перехрестя на заборонний сигнал світлофора. Порушення вчинене позивачем він особисто не бачив, але коли звернув увагу на автомобіль позивача то той перебував на перехресті та горіло червоне світло світлофора. Вони наздогнали позивача та зупинили його.

З письмових пояснень позивача наданих під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вбачається, що він підтвердив той факт, що виїхав на перехресті в той час коли горів жовтий сигнал світлофора. Зазначив, що він не мав змоги зупинитися без виїзду на перехресті не застосовуючи екстрене гальмування.

Пунктом 24 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, а ст..283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Рішення відповідача відповідає наведеним вище положенням закону,а справа про адміністративне правопорушення розгляд унта з дотриманням вимог закону.

Так, відповідно до Правил дорожнього руху (п. 8.7.3) сигнали світлофора мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.

Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків;

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло;

г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Посилання позивача на те, що він мав право продовжити рух відповідно до вимог ПДР не заслуговує на увагу.

Дійсно, відповідно до п. 8.11 ПДР - водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

В той же час, відповідно до п. 2.1 ПДР - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Будь-яких доказів на підтвердження необхідності застосування екстреного гальмування в дорожній обстановці за умов яких було вчинене адміністративне правопорушення суду не надано.

Посилання позивача на порушення прав позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не заслуговують на увагу.

Так, як вбачається з пояснень самого позивача йому надали можливість надати письмові пояснення, надали для огляду відеозапис з камери поліції. При цьому, сам позивач в ході розгляду справи зазначив, що ніяких клопотань під час розгляду справи про адміністративне правопорушення він не заявляв.

Вирішуючи даний спір, суд також зазначає, що порушення правил дорожнього руху були допущені позивачем, хоча й у нічний час, але на регульованому перехресті в центрі міста з інтенсивним рухом транспортних засобів у продовж всієї доби.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки відповідачем беззаперечно доведене, що під час провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ним виконані вимоги закону. Прийняте рішення є цілком правомірним, а застосоване стягнення відповідає характеру вчиненого правопорушення. У зв'язку з чим, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 71, 72, 94, 160-163, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову за необґрунтованістю вимог.

Постанову суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі скарги в десятиденний строк з дня отримання її повного тексту.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови виготовлено 28 листопада 2017 року. Суддя