Справа № 206/5891/17
Суддя: Зайченко С. В.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/5891/17
Провадження № 2-а/206/150/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі: головуючого судді: Зайченко С.В., при секретарі: Дубовик Г.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Клименко Сергія Олексійовича про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції 3-ї роти 1-го батальйону лейтенанта поліції Клименка С.О. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього на місці зупинки транспортного засобу 25.10.2017 року за адресою: м. Дніпро, пр. Карла Маркса,120, скасувати постанову інспектора патрульної поліції 3-ї роти 1-го батальйону лейтенанта поліції Клименка С.О. серія ЕАА №193398 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, мотивуючи тим, що 25.10.2017 року інспектор поліції звинуватив його у тому, що він здійснив зупинку транспортного засобу ближче 30 м від зупинки для маршрутних транспортних засобів. Тоді ж і на тому місці, відповідач виніс постанову серія ЕАА №193398 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу 255 грн. Вважає, постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, а не як передбачає закон за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи. Розглянувши справу таким чином, відповідач не дав можливості йому скористатися своїми правами в повному обсязі. Такий розгляд справи на дорозі, унеможливив виконання вимог щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи. До того ж, відповідач сам факт правопорушення, а саме відстань до зупинки маршрутних транспортних засобів вимірював на око.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що під час патрулювання був помічений автомобіль НОМЕР_1, який стояв на проїзній частині, неподалік від посадкового майданчика та заважав повноцінному під'їзду тролейбуса для висадки пасажирів. Дочекавшись водія авто йому було повідомлено про причину звернення до нього. Після перевірки документів, на водія автомобіля ОСОБА_1 було складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП. Справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була розглянута з дотриманням всіх вимог чинного законодавства.

Заслухав доводи позивача, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності,суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 25.10.2017 року інспектором 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Дніпро лейтенантом поліції Клименко С.О. було винесено постанову серії ЕАА №193398, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 стало те, що він 25.10.2017 року о 11 год. 07 хв., здійснив зупинку транспортного засобу ВАЗ 21043 НОМЕР_2 ближче 30 метрів від зупинки для маршрутних транспортних засобів, чим порушив п.15.9 «е» Правил дорожнього руху.

Позивач звертаючись до суду, посилався на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 та стверджував, що відповідач не мав права приймати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, зважаючи на те, що статтею 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, і ці поняття не є тотожними.

Дійсно, Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності Закон України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від складання протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, чинній на час вчинення спірних дій та прийняття спірної постанови (25.10.2017 року), суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 15.9 «е» Правил дорожнього руху, зупинка забороняється: ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків .

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

З дослідженого судом відеозапису, наданого відповідачем, вбачається дата та час відеозапису, на якому зафіксовано транспортний засіб позивача, розмову з позивачем, та знаходження автомобіля позивача у безпосередньої близькості від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, що виключає необхідність проведення будь - яких вимірів.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень в повному обсязі доведено правомірність своїх дій та прийнятого рішення. В свою чергу позивачем до суду не надано жодного доказу спростовуючого його вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доводи позивача, що відповідачем не було зроблено відповідних замірів не спростовує самого факту скоєного позивачем правопорушення, оскільки з відеозапису вбачається, що транспортний засіб позивача здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчика ля зупинки маршрутних транспортних засобів.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в повній мірі підтверджують скоєне позивачем адміністративне правопорушення, що в свою чергу свідчить про правомірність дій відповідача щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення та відсутність підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом ст. 160 КАС України, апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя С. В. Зайченко