Справа № 755/10597/17
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Чуб Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції у м. Києві департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Полюхович М.М. про скасування постанови серії БР № 732950 від 04 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати протиправними дії інспектора роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції у м. Києві департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Полюхович М.М. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності; скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 732950 від 04 липня 2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень; провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04 липня 2017 року інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП у м. Києві ДПП лейтенантом поліції Полюховичем М.М. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 732950. Відповідно до даної постанови, він, керуючи транспортним засобом «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1, 04 липня 2017 року о 15 годині 40 хвилин в м. Києві по вул. Городецького, 4 під час руху транспортного засобу користувався засобами зв'язку тримаючи їх у руці, а саме розмовляв по мобільному телефону, порушивши п. 2.9 Д Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 ст. 122 КУпАП. Постановою серії БР № 732950 від 04 липня 2017 року до нього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень 00 копійок. Він категорично стверджує, що під час руху транспортного засобу не користувався засобами зв'язку тримаючи їх у руці, а саме не розмовляв по мобільному телефону. Оскаржувана постанова винесена щодо адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що виноситься за скороченою процедурою (без складання протоколу), вона обов'язково повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, оскільки це єдиний доказ по даній категорії справ, яким може бути підтверджено вчинення особою правопорушення, а постанова виступає свого роду доказом вчинення правопорушення. Проте, оскаржувана постанова не містить відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, тобто вона не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та винесена за відсутності доказів вчинення особою правопорушення, а тому є незаконною і підлягає скасуванню. Відсутність в оскаржуваній постанові вказаних відомостей (технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис), які є обов'язковими в силу приписів ст. 283 КУпАП, свідчить про її невідповідність вимогам закону (незаконність) та недопустимість в даному випадку як доказу вчинення правопорушення. У підтвердження факту порушення інспектор УПП м. Києва лише склав рапорт та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 732950 від 04 липня 2017 року, в якому зафіксував порушення ним щодо користування засобами зв'язку під час руху, але враховуючи наведені вище обставини, така постанова є недопустимим доказом вчинення правопорушення через невідповідність приписам ст. 283 КУпАП. Крім того, вважає, що відповідачем порушено процедуру притягнення особи до адміністративної відповідності. Стаття 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою: 03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9, де розташоване Управління патрульної поліції м. Києва.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що його зупинив вело-патрульний перед пішохідним переходом, перекривши проїзд. Після того, як він припаркував свій автомобіль, до нього підійшов інспектор та повідомив, що він порушив правила дорожнього руху, при цьому чітко пояснити, що саме ним було порушено, інспектор не змін. Оскільки інспектор не повідомив йому причину зупинки, не представився, він викликав на місце свого адвоката, який є представником у даній справі. Протягом більше ніж 2-х годин відбувалася розмова з інспектором, щодо причин зупинки. При цьому, за весь час спілкування інспектором не було роз'яснень йому прав та н запропоновано надати пояснення. Після того як інспектор склав постанову, йому було надано на ознайомлення і рапорт даного інспектора. Правила дорожнього руху він не порушував.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що він особисто був присутнім під час розгляду справи. Спочатку інспектором було заявлено, що позивач перетнув подвійну суцільну смугу на вул. Хрещатик, а після того, як він роз'яснив інспектору, що дана ділянка дороги має чотири смуги, інспектор сказав, що позивач користувався мобільним телефоном під час руху. Після того, інспектор, не роз'яснюючи прав позивачу, просто виніс постанову. Зазначив, що крім рапорту, який являється внутрішнім документом та не є доказом у справі, інспектором нічого в якості доказів порушення надано не було. Він же хотів надати свої пояснення по суті пред'явленого позивачу порушення, проте інспектором не надав такої можливості, сказавши, що він вже виніс постанову.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив суду, що в день складання постанови, він чергував вело-патрульним із своєю колегою по вул. Хрещатику у м. Києві. Він побачив, як позивач на власному автомобілі рухався по зустрічній смузі по вул.. Хрещатик, здійснив поворот на вул. Городецького. Він залишивши свою колегу, попрямував за позивачем. На вул. Городецького, коли позивач зупинився на пішохідному переході, він підійшов до нього та попросив проїхати далі переходу та зупинитися. Крім того, він побачив, що через лобове скло, що позивач розмовляє по телефону, оскільки йому здалося, що він щось тримає біля вуха, схоже на телефон у правій руці. В подальшому, він попросив позивача пред'явити документи, на що той відмовився, хоча згідно вимог п.п. 2.1., 2.4. Правил дорожнього руху України, водій зобов'язаний надати документи на перевірку. Привідкривши вікно автомобіля, позивач показав документи і сховав їх одразу. Після чого, позивач навіть хотів покинути місце правопорушення. Через хвилин десять до них підійшла його колега та згодом інші працівники патрульної, після чого навіть здійснювалася відеофіксація, яка не збереглася. Крім того, до нього також підходила жінка, яка назвалася знайомою позивача, особу якої він не встановлював, яка просила відпустити позивача, проте оскільки вже відбувся конфлікт, він вирішив продовжити розгляд матеріалу та не обмежуватися усним зауваженням. В подальшому, приїхав представник позивача та він склав відповідно рапорт та постанову про притягнення позивача до відповідальності. Так, як позивач відмовився надати дані про себе, він не міг в повному обсязі ознайомитися з документами позивача, а колеги лише частково з ними ознайомилися, він з колегами зателефонував в управління поліції, де перевірили базу АРМОР для з'ясування дати народження позивача, місця проживання та номер посвідчення, тобто ідентифікування позивача. Саме після приїзду адвоката і почався розгляд справи. Він запропонував надати позивачу пояснення, на що він відмовився. Вже після розгляду справи, представник позивача запитав його про можливість надати власні пояснення. Також зазначив, що позивач тримав у руці пристрій зв'язку, чи це був телефон, чи планшет, чи рація, це не має значення, це був той самий засіб, за допомогою якого позивач телефонував адвокату.

Крім того, будучи допитаним судом в якості свідка відповідач пояснив суду, що на момент зупинки позивача у нього не було достатньо підстав вважати, яке саме порушення було вчинено позивачем (рух по зустрічній смузі, перетин подвійної суцільної смуги для руху по вул. Хрещатик), тому він почав розгляд матеріалу саме за порушення вимог про заборону розмови по телефону під час руху. По приїзду представника позивача, останній попросив пред'явити докази порушення, на що він склав рапорт та надав його на ознайомлення. Після роз'яснення прав позивачу, він почав заповнювати постанову, дані про позивача були частково отримані в телефонному режимі, оскільки документи позивач пред'явив лише його колегам. В черговій частині йому також повідомили, що позивач вже притягався до адміністративної відповідальності. Будь-яких письмових пояснень, заяв, позивач чи представник позивача не надавали. Зазначив, що рапорт, на якому і ґрунтуються його докази порушення позивачем Правил дорожнього руху України, він надав на ознайомлення до складання постанови.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Пояснив суду, що складання постанови про адміністративне правопорушення можливе на місці його вчинення. Інспектор після зупинки одразу роз'яснив в усній формі права позивачу, склав рапорт, надавши його на ознайомлення. Сам позивач або його представник не надавали будь-яких пояснень.

Суд, вислухавши пояснення сторін, покази відповідача, надані в якості свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судом як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 липня 2017 року інспектором роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції у м. Києві департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Полюхович М.М. було складено відносно позивача ОСОБА_1 постанову серії БР № 732950 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої на позивача було застосовано адміністративне стягнення у розмірі 425 гривень 00 копійок за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що 04 липня 2017 року о 15 годині 40 хвилин по вул. Городецького, 4 в м. києві водій ОСОБА_1 під час руху транспортного засобу «Volkswagen Golf», д/н НОМЕР_1 користувався засобами зв'язку, тримаючи їх у руці, а саме: розмовляв по мобільному телефону, чим порушив п. 2.9. Д Правил дорожнього руху України.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, складена відповідачем не в автоматичному режимі.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція).

Так, п. 4 Розділу І вказаної Інструкції встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно п.п. 1, 2, 5 Розділу IV вказаної Інструкції передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно положень статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Крім того, суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у ньому документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до п. 10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вислухавши пояснення відповідача та представника відповідача, проаналізувавши покази відповідача в якості свідка, вбачається, що відповідач в ході розгляду матеріалу щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності не встановив самого факту порушення саме п. 2.9. Д Правил дорожнього руху України. При цьому з пояснень відповідача слідує, що постанова за порушення п. 2.9. Д ПДР України ним складалася, з підстав того, що він не міг з точністю підтвердити факт перетинання зустрічної смуги руху з боку позивача по вул. Хрещатик, при цьому наздогнавши позивача на вул. Городецького, він через лобове скло бачив, що позивач тримає якийсь предмет біля вуха, що був схожий на телефон. В той же час, вказані припущення не могли стати основою для складання оскаржуваної постанови, враховуючи той факт, що інших належних доказів (фото-, відео-фіксації, покази свідків та інше) скоєння позивачем адміністративного правопорушення, стороною відповідача надано не було. Посилання ж відповідача на складений ним рапорт, який і підтверджує порушення позивача, не може слугувати належним та достовірним доказом адміністративного правопорушення, оскільки не може вважатися єдиним доказом, покладеним в основу винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Крім того, факти викладені відповідачем, щодо події скоєного позивачем правопорушення суттєво різняться між фактами щодо події, пояснення щодо яких надані відповідачем в судовому засіданні, в тому числі і надані останнім при допити в якості свідка.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем, суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність його дій під час винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не надано доказів на яких ґрунтується висновок (постанова) про вчинення особою - ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами адміністративного впливу проводяться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону.

Як роз`яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. Дана вимога також порушена відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови.

Зважаючи на вищевикладене, постанова серії БР № 732950 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 04 липня 2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача про визнати протиправними дій відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв'язку із відсутністю в діях позивача складу правопорушення, то останні не підлягають задоволенню, оскільки відповідач як службова особа має право виносити постанову про накладення адміністративного стягнення, та такі дії не можуть визнаватися судом неправомірними в межах розгляду даної справи, а провадження в справі про адміністративне правопорушення може бути закрито лише під час розгляду справи в порядку КУпАП, а не в порядку КАС України, відповідно до якого вирішуються спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, оцінивши наявні у справі докази в розрізі пред'явлених позовних вимог в розрізі даного спору, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції у м. Києві департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Полюхович М.М. про скасування постанови серії БР № 732950 від 04 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 251, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», Правилами дорожнього руху України, ст. ст. 18, 41, 71, 159, 161, 162, 163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції у м. Києві департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Полюхович М.М. про скасування постанови серії БР № 732950 від 04 липня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 732950 від 04 липня 2017 року винесену інспектором роти № 1 батальйону № 1 управління патрульної поліції у м. Києві департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Полюхович М.М., про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 - скасувати.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: