Справа № 826/6241/17
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 листопада 2017 року письмове провадження № 826/6241/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України

про визнання протиправним та скасування ППР

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі по тексту - ПАТ «Українська залізниця», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі по тексту - Офіс великих платників, відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2017.

Представник позивача вважає протиправним донарахування відповідачем податку на доходи іноземних юридичних осіб з джерелом їх походження з України під час виплати нерезиденту компанії Шортлайн Пі-Ел-Сі (Великобританія) у період з 01.01.2016 по 30.09.2016 процентів за договором позики від 16.05.2013, враховуючи зміни, внесені 19.02.2016.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що він мав всі підстави, передбачені Податковим кодексом України та Конвенцією між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи і на приріст вартості майна, не нараховувати та не сплачувати податку на доходи іноземних юридичних осіб з джерелом їх походження з України під час виплати нерезиденту компанії Шортлайн Пі-Ел-С (Великобританія) у період з 01.01.2016 по 30.09.2016 процентів за договором позики від 16.05.2013. Представник позивача просив суд розглядати справу за його відсутності на підставі ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, мотивуючи тим, що рішення є законним, а тому відсутні підстави для задоволення позову. В судове засідання 07.11.2017 не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду.

Суд, керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

У період з 16.12.2016 по 06.01.2017 Офісом великих платників податків ДФС України було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Українська залізниця» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства стосовно оподаткування доходів нерезидента Шортлайн Пі-Ел-С (Shortline plc) за період з 01.01.2016 по 30.09.2016.

За результатами перевірки складено акт № 133/28-10-14-02/40075815 від 23.01.2017 (далі по тексту - акт перевірки).

Згідно з висновками акту перевірки, в діяльності позивача виявлені порушення пп. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи іноземних юридичних осіб з джерелом їх походження з України під час виплати нерезиденту компанії Шортлайн Пі-Ел-Сі (Великобританія) у період з 01.01.2016 по 30.09.2016 процентів за договором позики від 16.05.2013 у розмірі 160 214 937 грн.

На підставі акту перевірки Офіс великих платників податків ДФС України виніс податкове повідомлення рішення № від 13.02.2017, яким позивачу донараховано 160 214 937 грн податку на доходи іноземних юридичних осіб з джерелом їх походження з України та 40 053 734,00 грн фінансових санкцій.

Позивач, у свою чергу, вважає протиправним донарахування 160 214 937 грн податку на доходи іноземних юридичних осіб з джерелом їх походження з України та 40 053 734грн фінансових санкцій та не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, що і слугувало підставою для звернення до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.02.2016 між ПАТ «Українська залізниця» (позичальник) та компанією Шортлайн Пі-Ел-Сі (Shortline plc) (позикодавець або емітент) укладено договір про внесення змін і доповнень та викладення у новій редакції договорів позики від 16.05.2013 про надання позики на загальну суму 500 000 000 доларів США.

При цьому Публічна акціонерна компанія Шортлайн Пі-Ел-Сі є резидентом Великобританії, яка створена відповідно до законодавства Сполученого королівства, з місцезнаходженням: Сент Ендрю Стріт, 6, 5-ий поверх, м. Лондон, ЕС4А 3АЕ, Сполучене Королівство.

Згідно договору про внесення змін і доповнень сторони домовилися про таке:

«Первісні Договори позики» означає договори позики, укладені між позикодавцем, Укрзалізницею та кожним із первісних позичальників 16 травня 2013 року.

«Договір позики у новій редакції» означає кожен первісний договір позики, до якого вносяться зміни та доповнення, і який викладається у новій редакції, та який об'єднується в один договір позики за цим договором за формою, викладеною у додатку 1 (договір у новій редакції).

«Первісні Позичальники» означає (І) Державне підприємство «Донецька залізниця», (ІІ) Державне територіально-галузеве об'єднання «Львівська залізниця», (ІІІ) Державне підприємство «Одеська залізниця», (ІV) Державне підприємство «Придніпровська залізниця», (V) Державне підприємство «Південна залізниця», (VI) Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця».

«Реорганізація» означає реорганізацію по відношенню до Первісної групи та певних інших підприємств залізничного транспорту загального користування України, відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23 лютого 2012 року № 4442-УІ та Постанови Кабінету міністрів України «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 25 червня 2014 року № 200, в результаті якої, з-поміж іншого, усі активи та зобов'язання первісних позичальників та первісних поручителів були передані Позичальнику.

«Існуючі Облігації» означає облігації участі у позиці на суму 500 000 000 доларів США з процентною ставкою 9,5 процентів, що підлягають погашенню у 2018 році, випущені Позикодавцем відповідно до Первісного Договору про довірче управління.

«Первісний Довірчий управитель» означає Дойче Трасті Компані Лімітед (Deutsche Тгustee Соmраnу Limited).

Рахунок - безпроцентний рахунок, відкритий на ім'я Позикодавця Головним платіжним агентом, номер рахунку (з наступними платіжними реквізитами: Банк-кореспондент: Тhe Ваnк оґ New Yоrк Меllоn, New Yоrк, SWIFT: ІRVTUS3N, Рахунок № для подальшого зарахування на рахунок: , Бенефіціар: Шортлайн Пі-Ел-Сі (Shortline plc); Назва рахунку: Shortline рlс).

Облігації - Облігації участі в позиці, виражені в доларах США, з амортизацією та з погашенням у 2021 році, які будуть випущені Емітентом відповідно до договору про довірче управління.

Фондова біржа - Ринок, регульований Європейським економічним простором, Ірландської фондової біржі.

Договір про довірче управління - договір про довірче управління щодо Облігації, укладений у дату випуску Облігацій чи близько до такої дати, між Емітентом і Довірчим управителем

Довірчий управитель - БіЕнВай Меллон орпорейт Трасті Сервісіз Лімітед (ВNY Меllоп Соrроrate Тrustее Services Limited), в якості довірчого управителя відповідно до Договору про довірче управління та будь якого його правонаступника, передбаченого таким договором про довірче управління.

Головний платіжний агент - Зе Бенк оф Нью-Йорк Меллон, Лондонська Філія (Тhе Ваnк оf New Yоrк Меllоп, London Вrаnch) у якості головного платіжного агента за Договором доручення та будь якого правонаступника за Договором доручення як за ним передбачено.

Відповідно до договору, Позикодавець на прохання Первісних Позичальників погодився надати Первісним Позичальникам шість строкових позик із загальною основною сумою у розмірі 500 000 000 доларів США на умовах, передбачених Первісними Договорами позики. Відповідно до Реорганізації, Позичальник є універсальним правонаступником Первісних Позичальників та Первісних Поручителів, в результаті чого Позичальник набув усіх прав та зобов'язань Первісних Позичальників за кожним з Первісних Договорів позики в силу застосованого законодавства, до дати укладення цього Договору. Сторони домовились, що кожен Первісний Договір позики буде змінено та доповнено і викладено в новій редакції на умовах, встановлених у цьому Договорі, та що шість позик, наданих відповідно до Первісних Договорів позики, об'єднується в єдину позику.

Первісні Договори позики підтверджуються і залишаються повністю дійсними та чинними.

Первісні позики були надані 21.05.2013. Остаточна дата погашення позики - 15.09.2021. Дата сплати процентів - 15 березня та 15 вересня в кожному році. Процентна ставка - 9,500 процентів стосовно будь - якого періоду нарахування процентів до 21.11.2015 та 9,875 процентів - з 21.11.2015.

Позикодавець надав Первісним Позичальникам, а Первісні Позичальники взяли у Позикодавця відповідно до умов Первісних договорів позики, наступні шість строкових позики на загальну основну суму 500 000 000 доларів:

146 215 000 доларів США - ДП «Донецька залізниця»,

49 945 000 доларів США - ДТГО «Львівська залізниця»,

77 680 000 доларів США - ДП «Одеська залізниця»,

94 190 000 доларів США - ДП «Придніпровська залізниця»,

52 995 000 доларів США - ДП «Південна залізниця»,

78 975 000 доларів США - ДТГО «Південно-Західна залізниця».

Первинні позики об'єднані в одну строкову позику на суму 500 000 000 доларів США.

Позичальник буде сплачувати додаткові проценти на непогашену основну суму Позики на Прибутковий рахунок за річною ставкою 0,0031%. Додаткові відсотки нараховуються щоденно, починаючи з дати вибірки і до Остаточної дати погашення.

Валютою рахунку та платежу відповідно до цього Договору є долар США.

Договір було зареєстровано Національним банком України (реєстраційне свідоцтво від 10.03.2016 № 19026) на вимогу розділу І Положення про порядок отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів і надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентам, затвердженого постановою Правління НБУ від 17.06.2004 № 270, та п.26.3 Договору позики у новій редакції від 19.02.2016. Зазначене підтверджується листом НБУ від 10.03.2016 № 24-0006/20736, який міститься в матеріалах справи.

Згідно п.п. 14.1.267 Податкового кодексу України позика - грошові кошти, що надаються резидентами, які є фінансовими установами, або нерезидентами, крім нерезидентів, які мають офшорний статус, позичальнику на визначений строк із зобов'язанням їх повернення та сплатою процентів за користування сумою позики.

Статтею 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до п.п. 14.1.206 Податкового кодексу України проценти - дохід, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора як плата за використання залучених на визначений або невизначений строк коштів або майна.

До процентів включаються:

а) платіж за використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит;

б) платіж за використання коштів, залучених у депозит;

в) платіж за придбання товарів у розстрочку;

г) платіж за користування майном згідно з договорами фінансового лізингу (оренди) (без урахування частини лізингового платежу, що надається в рахунок компенсації частини вартості об'єкта фінансового лізингу);

ґ) винагорода (дохід) орендодавця як частина орендного платежу за договором оренди житла з викупом, сплачена фізичною особою платнику податку, на користь якого відступлено право на отримання таких платежів.

Проценти нараховуються у вигляді відсотків на основну суму заборгованості чи вартості майна або у вигляді фіксованих сум. У разі якщо залучення коштів здійснюється шляхом продажу облігацій, казначейських зобов'язань чи ощадних (депозитних) сертифікатів, емітованих позичальником, або шляхом врахування векселів та здійснення операцій з придбання цінних паперів із зворотним викупом, сума процентів визначається шляхом нарахування їх на номінал такого цінного паперу, виплати фіксованої премії чи виграшу або шляхом визначення різниці між ціною розміщення (продажу) та ціною погашення (зворотного викупу) такого цінного паперу.

Платежі за іншими цивільно-правовими договорами незалежно від того, встановлені вони в абсолютних (фіксованих) цінах або у відсотках суми договору або іншої вартісної бази, не є процентами.

Згідно п. 14.1.54. Податкового кодексу України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

Відповідно до п.п.134.1.3 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 141 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Відповідно до п.п. 141.4.1 п.141.4. ст. 141 Податкового кодексу України, доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту під доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, розуміються:

а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов'язаннями, випущеними (виданими) резидентом.

Відповідно до п. 14.1.206. п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України проценти - дохід, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора як плата за використання залучених на визначений або невизначений строк коштів або майна.

Пунктом 141.4.2 п.141.4. статті 141 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні виплат на користь нерезидента з джерелом походження з України утримується податок з таких доходів зазначених в п. 141.4.1 ст.141 ПКУ за ставкою в розмірі 15 % (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3 - 141.4.6 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положенням міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати.

Позивач стверджує, що при перерахуванні відсотків не утримував податок з доходу нерезидента із джерелом походження з України, керуючись п.1 ст. 11 Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи і на приріст вартості майна та розцінював вказаний нормативний акт таким, про який йдеться у п.141.4.2 ст.141 ПКУ.

Відповідно до п.1 ст.11 Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії - «Проценти, що виникають в одній Договірній Державі і сплачуються резиденту другої Договірної Держави, будуть оподатковуватись тільки в цій другій Державі, якщо такий резидент має фактичне право на ці проценти і підлягає оподаткуванню в цій другій Договірній Державі у відношенні цих процентів».

Порядок застосування міжнародного договору України про уникнення подвійного оподаткування щодо повного або часткового звільнення від оподаткування доходів нерезидентів із джерелом їх походження з України визначено у статті 103 Податкового кодексу України.

Застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.

Пунктом 103.2 ст. 103 Податкового Кодексу України встановлено, що особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.

Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.

Згідно з п. 103.4. ст.103 Податкового Кодексу України, підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України. Пунктом 103.5. ст.103 Податкового Кодексу України, значено, що довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

В матеріалах справи міститься наданий позивачем сертифікат про місцезнаходження в Об'єднаному Королівстві Великобританії та Північної Ірландії від 08.03.2016, який виданий Королівською податково-митною службою, та в якому наявна інформація про те, що компанія Шортлайн Пі-Ел-Сі є резидентом Об'єднаного Королівства у розумінні Угоди про уникнення подвійного оподаткування між Україною та Сполученим Королівством і підлягає оподаткуванню в Об'єднаному Королівстві. Сертифікат апостильовано та засвідчено головним секретарем її Величності в закордонних справах і справах Співдружності від 17.03.2016 № К 907197.

Наявність такого сертифікату не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність оспорюваного податкового повідомлення -рішення.

Твердження відповідача, про те, що у супереч вимогам п. 1 ст.11 Конвенції дохід компанії Шортлайн Пі-Ел-Сі від основних процентів (9,5%) за кредитами, податком не оподатковувався у Великобританії, суд вважає недоведеним, оскільки не надані належні докази, що компанія Шортлайн Пі-Ел-Сі приховала від оподаткування вказаний дохід чи має податковий борг за цим об'єктом оподаткування.

Натомість, позивачем надана довідка від 09.06.2017, згідно якої компанія Шортлайн Пі-Ел-Сі зареєстрована на території Об'єднаного Королівства і, наскільки відомо Службі з податків та митних зборів Великобританії, всі необхідні корпоративні податкові звіти є своєчасними і були вчинені у визначений час та на час надання такої довідки компанія Шортлайн Пі-Ел-Сі не має жодних прострочених корпоративних податкових зобов'язань.

Пунктом 7 ст.11 Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи і на приріст вартості майна визначено, що положення статті 11 не застосовуються, якщо головною метою або однією з головних цілей будь-якої особи, що має відношення до утворення або передачі боргового зобов'язання, у відношенні якого сплачуються проценти, було одержання переваг цієї статті шляхом цього створення або передачі.

Крім того, у відповідності з коментарями до Модельної Конвенції з Оподаткування Доходу чи Капіталу (далі - Модельна Конвенція) Організації з Економічного Розвитку (ОЕСР у звіті ОЕСР «Double taxation conventions and the use of conduit companies» від 27.11.1986, тест на бенефіціарність власника введений та повинен застосовуватися лише у тих випадках, коли платник податків - резидент уклав договір з нерезидентом виключно для отримання податкової пільги (вигоди), що передбачена нормами Конвенції (для мінімізації податкових наслідків). Якщо ж договір з нерезидентом не наслідував таку мету, то тест на бенефеціарність не має застосовуватися.

Втім, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження неправомірної мети (або мети ухилення від оподаткуваня) при укладанні позивачем та компанією Шортлайн Пі-Ел-Сі договору позики. Відповідач не навів, яку податкову вигоду від застосування Конвенції отримав позивач, сплачуючи проценти за позикою резиденту Великобританії, яким є компанія Шотрлайн Пі-Ел-Сі порівняо з тим, якби він сплачував ці проценти іншим особам, яких відповідач вважає належними бенефіціарними власниками такого доходу.

З матеріалів, наданих сторонами, суд робить висновок, що за договором позики від 16.05.2013 зі змінами, внесеними 19.02.2016, саме компанія Шортлайн Пі-Ел-Сі (Shortline plc) є первинним кредитором спочатку шести залізниць, як окремих юридичних осіб - позичальників, а після їх реорганізації ПАТ «Українська залізниця» та, відповідно, має право на отримання таких процентів, є єдиним бенефеціаром по відношенню до процентів, отримуваних ним від ПАТ «Українська залізниця» у перевіреному періоді, та підлягає оподаткуванню у відношенні отриманих процентів на території Сполученого Королівства Великобританії, у зв'язку з чим суд робить висновок про те, що позивачем правомірно застосовано положення п.1 ст. 11 Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доход і на приріст вартості майна.

Даний факт підтверджується і наявними у матеріалах справи фінансовими звітами компанії Шортлайн Пі-Ел-Сі (Shortline plc), з яких вбачається, що вся сума отриманих відсотків від ПАТ «Українська залізниця» віднесена до доходів компанії у період дії вищезазначеного договору позики, що також не заперечується відповідачем.

Посилання відповідача на той факт, що для надання позики компанією Шортлайн Пі-Ел-Сі (Shortline plc) були випущені облігації і таким чином були залучені кошти, не може бути прийняте до уваги, як доказ не самостійної участі у господарських правовідносинах (прикриттям інших бенефіціарів).

Випуск боргових цінних паперів, є самостійною діяльністю господарюючого суб'єкта, не заборонені законодавством країни реєстрації та лише підтверджують факт проведення емісії цінних паперів.

Аналогічної позиції дотримується Вищий адміністративний суд і в своєму рішенні 30 червня 2016 року у справі № 826/8945/15.

Судом встановлено, що особи, які придбали облігації компанії Шортлайн Пі-Ел-Сі не є сторонами договору позики від 16.05.2013 зі змінами, внесеними 19.02.2016 і, з огляду на вказаний договір, не можуть вважатися кредиторами ПАТ «Українська залізниця» та, відповідно, бенефеціарами по відношенню до відсотків за таким договором позики.

Крім того, у відповідності до глави 31 «Комерційне посередництво» Господарського кодексу України посередницька діяльність розуміється як агентська діяльність.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 295 Господарського кодексу України не є комерційними агентами підприємці, що діють хоча і в чужих інтересах, але від власного імені.

Суд зазначає, що умовами укладеного договору не визначено жодної іншої сторони (учасника правовідносин за укладеним договором), що могла би бути фактичним власником коштів (доходу у вигляді процентів) або могла би претендувати на отримання зазначеного доходу; не зазначено, що позикодавець виступає в якості агента або посередника; податковим органом не наведено жодного твердження стосовно особи, що на думку податкового органу є/може бути фактичним власником коштів, а твердження з даного питання, викладені у запереченнях відповідача, є лише припущеннями.

На підставі викладеного, з огляду на підтвердження того, що Компанія SHORTLINE PLC є резидентом Сполученого Королівства відповідно до статті 11 чинної Конвенції між Сполученим Королівством та Україною; відповідно до статті 4 чинної Конвенції про уникнення подвійного оподаткування, компанія SHORTLINE PLC є фактичним, тобто бенефіціарним, отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України - Сполученого Королівства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем при виплаті доходів нерезиденту - компанії Шортлайн Пі-Ел-Сі (Shortline plc) за період 01.01.2016 - 30.09.2016 правомірно не утримано та не сплачено до бюджету податок на прибуток іноземних юридичних осіб з джерелом його походження з України за ставкою 15% у розмірі 160 214 937грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій та рішень, а тому суд прийшов до висновку, що доводи відповідача та висновки викладені ним у акті перевірки про те, що позивачем занижена сума податку на прибуток іноземних юридичних осіб з джерелом їх походження з України за 2016 рік в сумі 160 214 937 грн є безпідставними та таким, що не відповідають вимогам законодавства України про оподаткування, а податкове повідомлення-рішення № від 13.02.2017 підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - ПАТ «Укрзалізниця» при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 3 004031,00 грн, що документально підтверджується платіжним дорученням № 267130 від 11.05.2017.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 3 004 031,00 грн підлягає стягненню.

Приймаючий до уваги викладене у сукупності, керуючись вимогами статтями 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС № від 13.02.2017

Судові витрати в сумі 3 004 031,00 грн присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» за рахунок Державного бюджету України.

Покласти на відповідний підрозділ Державної казначейської служби України виконання постанови суду в частині стягнення судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДФС.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій