Справа № 599/1194/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10716/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Козівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Козівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Козівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просила (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог) визнати неправомірним рішення відповідача від 08 серпня 2017 року та зобовязати Козівське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області зарахувати період її роботи з 01 березня 2001 року по 30 червня 2009 року на посаді завідувача відділенням молодших спеціалістів і викладача української мови та літератури Зборівського коледжу Тернопільського національного технічного університету ім.І.Пулюя до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років.

Постановою Зборівського районного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Визнано дії Козівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у зарахуванні стажу роботи ОСОБА_1 за період з 01 березня 2001 року по 30 червня 2009 року включно на посаді заввідділенням молодших спеціалістів та за суміщенням викладач української мови та літератури у Зборівському коледжі Тернопільського державного технічного університету ім.І.Пулюя, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років, передбачену п.«е» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», протиправними. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що згідно з записами у трудовій книжці загальний стаж позивача становить 36 років 8 місяців 29 днів, в тому числі 23 роки 7 місяців 8 днів спеціального стажу як працівника освіти; при цьому період роботи ОСОБА_1 з 01 березня 2001 року по 30 червня 2009 року не підлягає зарахуванню до вислуги років, оскільки посада заввідділенням молодших спеціалістів не передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04 листопада 1993 року. Також у трудовій книжці позивача є запис про посаду завідувача відділенням молодших спеціалістів та за суміщенням викладача української мови і літератури, проте посада, що дає право на пенсію за вислугу років має бути основним місцем роботи, а не за сумісництвом чи суміщенням. Апелянт звертає увагу на те, що позивач зверталася з заявою про розяснення призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про звернення громадян», відповідачем надана письмова відповідь в термін, передбачений чинним законодавством; разом з тим, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що відповідь на звернення є відмовою у призначенні пенсії. Таким чином, оскільки позивач не зверталася до Козівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення пенсії, а отже відсутні підстави для визнання дій неправомірними субєкта владних повноважень. Крім того, станом на день подачі позову до суду у позивача взагалі не має права на призначення пенсії за вислугу років у звязку з відсутністю необхідного стажу та невиконанням основної умови - звільнення з роботи. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, позивач подала заперечення на апеляційну скаргу, просила справу розглядати без її участі, тому відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 03 серпня 2017 року звернулася в Козівське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з заявою, в якій просила надати їй письмове розяснення щодо пенсії за вислугу років. До заяви долучила копії: трудової книжки, паспорта, диплома, ідентифікаційного коду, атестаційних листів та довідки про педнавантаження. (а.с.22).

Листом №17/к-11 від 08 серпня 2017 року Козівське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області повідомило позивача про те, що відповідно до ст..55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом України №911 від 24 грудня 2015 року право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти після досягнення 55 років за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років, на день звернення за призначенням пенсії з 1 квітня 2017 року по 31.03.2018 року не менше 26 років 6 місяців. Згідно з наданими ОСОБА_1 документами загальний страховий стаж становить 36 років 8 місяців 29 днів, в тому числі 23 роки 7 місяців 8 днів спеціального стажу як працівника освіти. Період роботи з 01 березня 2001 року по 30 червня 2009 року не підлягає зарахуванню до вислуги років, оскільки посада заввідділенням молодших спеціалістів не передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 із внесеними змінами «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років». Тому підстав для призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти немає.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач працювала на посаді, яка дає право на призначення пенсії за вислугою років, та має достатньо спеціального трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «е» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому дії Козівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у зарахуванні стажу роботи позивача за період з 01 березня 2001 року по 30 червня 2009 року на посаді заввідділенням молодших спеціалістів та за суміщенням викладач української мови та літератури у Зборівському коледжі Тернопільського державного технічного університету ім.І.Пулюя, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років, передбачену п. «е» ч.1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є протиправними. Разом з тим, відмова у призначенні пенсії ОСОБА_1 є законною, оскільки з відповідною заявою та у встановленому законом порядку позивач до Козівського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не зверталася.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, на позивача розповсюджується дія норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо порядку подання та оформлення документів для призначення їй пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Згідно з п.4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Вказаним додатком встановлено форму заяви, з якою має звертатися особа, яка просить про призначення їй пенсії.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Відповідно до п.4.2 Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає памятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно з п. 4.3. Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший.

Таким чином, в органу Пенсійного фонду обов'язок прийняти рішення виникає за наслідками розгляду заяви особи, яка складена у формі, встановленій вказаним Порядком.

При цьому, наведеними вище нормами чинного законодавства, а саме: вказаним Порядком передбачено чіткий алгоритм дій щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Без їх дотримання усі наступні дії щодо призначення пенсії є передчасними, оскільки суд здійснює захист порушеного права, а не права, яке може бути порушено в майбутньому.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 03 серпня 2017 року звернулася в Козівське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області з заявою, в якій просила надати їй письмове розяснення щодо пенсії за вислугу років. До заяви долучила копії: трудової книжки, паспорта, диплома, ідентифікаційного коду, атестаційних листів та довідки про педнавантаження.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що заява позивача від 03 серпня 2017 року є заявою, в якій позивач просила надати їй письмове розяснення щодо пенсії за вислугу років, тобто заявою у розумінні Закону України «Про звернення громадян», і разом з тим, не відповідає затвердженій формі для заяв про призначення пенсії.

Отже, у відповідача обов'язок прийняти рішення щодо призначення чи відмови у призначенні пенсії не виник, оскільки відповідна заява у встановленій вимогами Порядку формі, позивачем подана не була.

Як вбачається з матеріалів справи, на вказану заяву позивача від 03 серпня 2017 року відповідач надав відповідь у порядку розгляду звернень громадян на підставі Закону України «Про звернення громадян».

Для прийняття Козівським обєднаним управління Пенсійного фонду України Тернопільської області рішення щодо призначення пенсії за вислугою років позивачу необхідно подати до управління заяву встановленого зразка відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Колегія судів звертає увагу на те, що адміністративний суд у відповідності до вимог ст.2 КАС України перевіряє законність рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим, рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 Козівським обєднаним управління Пенсійного фонду України Тернопільської області не приймалось.

Згідно зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентій практиці пов'язує визначення ефективного судового захисту саме з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи.

Належні способи захисту - це способи, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який дає змогу забезпечити виконання її приписів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, поновлюючи порушене право, суд може зобов'язати суб'єкта владних повноважень вчинити лише такі дії, які передбачені законом.

Разом з тим, обраний позивачем спосіб захисту в частині позовних вимог про визнання дій управління Пенсійного фонду протиправними у такий спосіб за своїм змістом не відповідає визначеному законом способу захисту порушеного права, оскільки суперечить вищевказаному підходу.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що у відповідача обов'язок прийняти рішення щодо призначення чи відмови у призначенні пенсії з підстав відсутності спеціального стажу не виник, оскільки відповідна заява у встановленій вимогами Порядку формі, позивачем подана не була, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у зарахуванні стажу роботи ОСОБА_1 відповідних періодів роботи, що дає право на пільгову пенсію за вислугу років, передбачену п. «е» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», разом з тим, суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у звязку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Доводи апелянта є підставними та спростовують висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з відповідно до вимог ст.202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Козівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області задовольнити.

Постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 04 жовтня 2017 року у справі № 599/1194/17 скасувати, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_2