Справа № 821/1610/17
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1610/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі :

головуючого судді - Кузьменко Н.А.

при секретарі - Рябчич А.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Боднар І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.09.2017 р., -

встановив:

31 жовтня 2017 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_3.) до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Херсонські області) з позовними вимогами про скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.09.2017 р. про стягнення штрафу у розмірі 20% в сумі 1796,44 грн за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 8982,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що висновки акту перевірки щодо порушення строків сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання є помилковими. Податковим органом як сплату задекларованої суми зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб зазначено подану уточнюючу декларацію, але уточнення суми податкових зобов'язань не є тим же самим що сплата таких податкових зобов'язань. З посиланням на п.50.1 ст.50 ПК України обґрунтовує правомірність своїх вимог. З наведеного позивач робить висновок про наявність правових підстав для постановлення судового рішення про скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.09.2017 р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Відповідач 22 листопада 2017 року подав до суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає з таких підстав. Задекларовані грошові зобов'язання згідно декларації за ІІІ квартал 2016 року від 08.02.2017 року № в розмірі 20657,50 грн. в термін, визначений п.295.3 ст.295 Податкового кодексу України не сплачені в повному обсязі, та утворили податковий борг. В подальшому платник податків 08.02.2017 року подав уточнюючу податкову декларацію, згідно якої задекларовано зменшення суми єдиного податку, за рахунок якої відбулось погашення податкового боргу.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позивних вимог заперечував, посилаючись на висновок акту перевірки та на письмові заперечення.

Розглянувши надані сторонами документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

ФОП ОСОБА_3 здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця НОМЕР_3 від 30.08.2005 року, перебуває на податковому обліку в Херсонській ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області з 30.08.2005 року, є платником єдиного податку 3 групи зі ставкою податку 5 відсотків до доходу.

18 серпня 2017 року контролюючим органом, керуючись пп. 20.1.4, 20.1.19 п. 20.1 ст.20 та п. 75.1 ст.75 ПК України, проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_3 щодо повноти та своєчасності сплати до бюджету єдиного податку з 19.11.2016 р. по 15.02.2017 р.

За результатами перевірки 18.08.2017р. складено акт перевірки №2164/21-22-13-02/НОМЕР_2, в якому зазначено, що в порушення вимог п.295.3 ст.295 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_3 несвоєчасно сплачено єдиний податок у сумі 8982,20 грн за період з 20.11.2016 по 15.02.2017 року.

Висновком акту перевірки є порушення позивачем строків сплати узгодженої суми грошового зобов'язання з єдиного податку третьої групи.

На підставі акту перевірки №2164/21-22-13-02/НОМЕР_2 від 18 серпня 2017 року ГУ ДФС у Херсонській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № від 13.09.2017 р. про збільшення суми грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб за штрафними санкціями у сумі 1796,44 грн.

Підставою для застосування штрафних санкцій в розрахунку штрафної санкції зазначено податкову декларацію № від 09.11.2016 року.

До моменту проведення камеральної перевірки позивач подала до податкового органу уточнюючий розрахунок до податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця № від 08.02.2017 року, в якому відлазила зменшення суми, яка підлягає перерахуванню до бюджету в розмірі 8982,50 грн.

Відповідно до витягу с особового рахунку позивача за платежем 18050400 - єдиний податок з фізичних осіб, за 2017 рік 15 лютого 2017 року відбулось зменшення недоїмки на суму 8982,20 грн на підставі декларації № від 08.02.2017 року.

Таким чином, відповідач фактично врахував уточнення до податкової декларації в якості сплати.

Позивач, не погоджуючись із таким рішенням податкового органу звернувся до суду для його оскарження в судовому порядку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обов'язки та компетенцію контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначаються Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Статтею 296 Податкового кодексу України визначено питання ведення обліку і складення звітності платниками єдиного податку.

Так, платники єдиного податку першої - третьої груп ведуть облік у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1-296.1.3 цього пункту.

Платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку ( п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України).

Згідно п.295.3 ст.295 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

З матеріалів справи вбачається, що 08.02.2017 року ФОП ОСОБА_3 подано до контролюючого органу звітну податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи за три квартали 2016 року, якою задекларовано суму єдиного податку до сплати за податковий квартал 20657,50 грн.

08.02.2017 року ФОП ОСОБА_4 подано до контролюючого органу уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи за три квартали 2016 року, якою уточнено суму податкових зобов'язань з єдиного податку за податковий період до 11657,50 грн., тобто зменшено на 8982,50 грн.

Відповідно до п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Отже, з урахуванням поданого уточнюючого розрахунку, задекларованою сумою єдиного податку за три квартали 2016 року, належною до сплати, становить сума 11675,00 грн. Також контролюючим органом не зазначено про заниження ФОП ОСОБА_3 суми зобов'язання з єдиного податку за три квартали 2016 року.

Судом встановлено, що задекларовані зобов'язання з єдиного податку за три квартали 2016 року на суму 11675,00 грн. сплачені ФОП ОСОБА_3 31 жовтня 2016 року, що підтверджується витягом з облікової картки платника податків зі сплати єдиного податку з фізичних осіб.

Разом з тим, суд зазначає, що статтею 35 Податкового кодексу України визначено, що сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Сплата податків та зборів здійснюється в готівковій або безготівковій формі, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до п.38.1 ст.38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Приписами статті 87 Податкового кодексу України вказано, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Аналізуючи наведені норми, суд зазначає, що сплатою грошових зобов'язань є фактичне перерахування коштів до відповідного бюджету, отже подання уточнюючої податкової декларації не може бути розцінено як сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу.

З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 13.09.2017 р., винесене ГУ ДФС у Херсонській області не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з порушенням використаного повноваження з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення; не добросовісно та не розсудливо, а тому підлягає скасуванню.

Окрім того, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідальність за виправлення (уточнення) інформації податкових декларацій в частині зміни розміру податкових зобов'язань наступає тільки в разі подання уточнюючої податкової декларації в зв'язку з виявленням факту заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів. Крім того, така відповідальність для платника податку передбачена саме ст. 50, а не ст. 126 Податкового кодексу України.

Натомість п 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Суд зазначає, що специфіка нарахування вказаної штрафної санкції, полягає в тому, що вона нараховується контролюючим органом вже на погашену суму податкового боргу, таким чином, при поданні уточнюючої податкової декларації, якою зменшується податкове зобов'язання з певного податку, відсутній об'єкт застосування штрафної санкції, передбаченої ст. 126 Податкового кодексу України, оскільки подання уточнюючої декларації зі зменшеним податковим зобов'язанням не є сплатою узгодженої суми податкового зобов'язання, у той час як її (штрафної санкції) нарахування залежить від суми погашеного податкового боргу та кількості днів затримки сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

Суд звертає увагу, що відповідно до витягу з особового рахунку платника податків сума податкового зобов'язання в розмірі 8982,50 грн сплачена 09 серпня 2016 року.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 23 листопада 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № від 13.09.2017 р. про стягнення штрафу у розмірі 20% в сумі 1796,44 грн за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з єдиного податку з фізичних осіб в розмірі 8982,20 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області () судові витрати зі сплати судового збору у сумі 640 грн, шляхом безспірного списання коштів органами казначейської служби України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 27 листопада 2017 року.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 8.3.12