Справа № 203/3504/17
Суддя: Католікян М. О.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №203/3504/17
Провадження №2-а/0203/192/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2017 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі про скасування рішення, зобовязання вчинити дії,

у с т а н о в и в:

26 вересня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про скасування рішення, зобовязання вчинити дії. ОСОБА_2 вимоги обґрунтовано тим, що від 28.08.1979 року і дотепер позивачка працює викладачем музично-теоретичних дисциплін у МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа №18». Від квітня 2017 року позивачка отримує пенсію за віком. Її педагогічний стаж складає 37 років 7 місяців 26 днів (до моменту виходу на пенсію за віком, тобто станом на 22.04.2017 року). 09.06.2017 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про отриманням десяти пенсій як працівник освіти, який має більш ніж 30 років педагогічного стажу і вийшов на пенсію за віком, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України від 05.11.1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ). Листом від 14.06.2017 року позивачці було відмовлено через невизнання педагогічного стажу за період роботи від 01.01.1992 року по 22.04.2017 року на посаді викладача музично-теоретичних дисциплін у МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа №18» із посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі Постанова), серед яких відсутні навчальні заклади сфери Міністерства культури України, робота в яких надає право на вихід на пенсію за вислугою років, а також відсутні позашкільні навчальні заклади з посадами викладача. Позивачка вважає таку відмову протиправною і просить суд скасувати рішення відповідача від 14.06.2017 року, зобов'язати відповідача зарахувати вказаний період роботи до спеціального (педагогічного) стажу, зобов'язати виплатити їй грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на її призначення у зв'язку з наявністю у позивачки педагогічного стажу більш, ніж 30 років та виходу на пенсію за віком (а.с.а.с. 2 6).

У судовому засіданні позивачка підтримала заявлений позов.

Представник відповідача до суду не зявився, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка від 28.08.1979 року і дотепер працює викладачем музично-теоретичних дисциплін у Міському комунальному закладі культури «Дніпровська дитяча музична школа №18» (а.с.а.с. 10, 11).

Від квітня 2017 року позивачка отримує пенсію за віком. Її педагогічний стаж складає 37 років 7 місяців 26 днів (до моменту виходу на пенсію за віком, тобто станом на 22.04.2017 року).

09 червня 2017 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про отриманням десяти пенсій як працівник освіти, який має більш ніж 30 років педагогічного стажу і вийшов на пенсію за віком, відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ) (а.с. 12).

14 червня 2017 року відповідач своїм листом №Л65 відмовив позивачці у задоволенні поданої заяви через невизнання педагогічного стажу за період роботи від 01.01.1992 року по 22.04.2017 року на посаді викладача музично-теоретичних дисциплін у МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа №18» із посиланням на Постанову (а.с.а.с. 13, 14).

Нормами чинного законодавства право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти за наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідач відмовляється зараховувати позивачці до стажу, що дає право на призначенням пенсії за вислугою років, як працівнику освіти відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII, період її роботи викладачем музично-теоретичних дисциплін у МКЗК «Дніпровська дитяча музична школа №18», мотивуючи це тим, що музична школа не є загальноосвітнім закладом, у розумінні Постанови.

Між тим, відповідач не звернув увагу, що в переліку, визначеному Постановою, містяться музичні школи та посади викладача і без жодних обмежень щодо підпорядкування.

Крім того, відповідач відмовив позивачці у звязку з тим, що до загальноосвітніх закладів не належить музична школа. При цьому відповідачем не взято до уваги те, що такі школи взагалі не можуть належати до загальноосвітніх закладів, оскільки є позашкільними навчальними закладами одним з елементів системи освіти.

Відповідач не звернув уваги також на те, що до 01.01.1992 року пенсії за вислугу років призначались згідно з Переліком, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 року№1397, яким були передбачені середні музичні школи та посада викладача. При цьому згідно з приміткою 3 до Постанови робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01.01.1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, підлягає зарахуванню до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до пункту 71 Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно з пунктами 2, 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

У відповідності з пунктом «е» статті 55 Закону №1788-XII право на призначення пенсії за вислугою років мають працівники освіти, при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років (з поступовим підвищенням), за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. Законом України від 23.05.1991 року №1060-XII «Про освіту» (далі Закон №1060-XII) та Законом України від 22.06.2000 року №1841-III «Про позашкільну освіту» (далі Закон №1841-III) передбачено, що позашкільна освіта є структурною ланкою освіти та її підсистемою.

Пунктом 1 статті 39 Закону №1060-XII визначено перелік позашкільних навчальних закладів, у тому числі музичні школи.

За правилами, встановленими статтею 21 Закону №1841-III, педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років. Перелік посад педагогічних працівників системи позашкільної освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року №963 (далі Постанова №963), викладачі всіх спеціальностей є педагогічними працівниками.

Постановою затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Крім цього дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1996 року №397/21 дію зазначеної постанови було поширено й на викладачів шкіл мистецтв без внесення змін до постанови.

За змістом абзацу першого переліку, визначеного Постановою, викладачі загальноосвітніх навчальних закладів, військових загальноосвітніх навчальних закладів, музичних і художніх шкіл мають право на пенсію за вислугу років.

Відповідач відмовився зараховувати період роботи позивачки в музичній школі, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, посилаючись на те, що музична школа відноситься до підпорядкування сфери культури України і належить до системи позашкільної освіти і не є загальноосвітнім закладом.

Суд не може погодитись з такою позицією з наступних підстав.

Відповідно до примітки 2 до Постанови робота в установах і на посадах, передбачених переліком посад в цій постанові, дає право на пенсію за вислугою років незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ. Кабінетом Міністрів України за поданням Міністерства соціального захисту України поширено на викладачів музичних шкіл, шкіл мистецтв та інших, порядок призначення пенсії за вислугою років, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року без внесення змін до неї, що підтверджується листом заступника Міністра соціального захисту населення України від 01.02.1995 року №03/133-02-2.

Крім того, судом встановлено при розгляді справи, педагоги в музичній школі проходять атестацію та отримують вислугу років. Згідно з трудовою книжкою позивачки вона неодноразово проходила атестації і підтверджувала кваліфікаційну категорію «спеціаліст 9 тарифного розряду».

Згідно з Постановою №963 викладачі всіх спеціальностей включені до переліку посад педагогічних працівників.

Ураховуючи викладене, позивачка має право на пенсію за вислугу років і не вийшовши раніше на пенсію, досягнувши пенсійного віку та маючи страховий стаж, тепер має право на десять місячних пенсій станом на день її призначення.

При цьому слід зазначити, що педагогічний стаж роботи позивачки, який дає їй право на пенсійне забезпечення за вислугу років, складає більше 37 років.

Частинами першою, другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, відповідач згідно з приведеною нормою не довів правомірність своїх дій щодо відмови позивачці у зарахуванні до спеціального стажу періоду роботи від 01.01.1992 року по 22.04.2017 року.

ОСОБА_2 у частині скасування рішення від 14.06.2017 року не підлягає задоволенню, оскільки лист, яким позивачці було відмовлено, не є за своєю юридичною природою рішенням субєкта владних повноважень і не має ознак акта індивідуальної дії.

У порядку статті 94 КАС з відповідача на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань підлягає стягненню компенсація судових витрат у сумі 640,00 грн.

Керуючись статтями 7 12, 17 19, 94, 98, 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_2 Іванівни до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі про скасування рішення, зобовязання вчинити дії частково.

Зобов'язати Центральне об'єднане Управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпрі зарахувати період роботи ОСОБА_1 до спеціального (педагогічного) стажу, а саме від 28 серпня 1979 року по 22 квітня 2017 року (момент виходу на пенсію за віком) на посаді викладача музично-теоретичних дисциплін у Міському комунальному закладі культури «Дніпровська дитяча музична школа №18».

Зобов'язати Центральне об'єднане Управління Пенсійного Фонду України в місті Дніпрі виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на її призначення (яка не підлягає оподаткуванню), у зв'язку з тим, що вона має педагогічний стаж більш, ніж 30 років та вийшла на пенсію за віком.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) компенсацію судових витрат у сумі 640,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 254 КАС, і може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її ухвалення. У разі застосування судом частини 3 статті 160 КАС, а також ухвалення постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною 4 статті 167 КАС, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то 10-денний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення 5-денного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено 28 ли стопада 2017 року.

Суддя М.О. Католікян