Справа № 805/2554/17-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 р. Справа № 805/2554/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Донецькій області

про скасування рішення від 6 березня 2017 року № 2/05-99-13-04/НОМЕР_1

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 заявлено позов до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 6 березня 2017 року № 2/05-99-13-04/НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку як прийнятого без законних підстав.

Позивач зазначає, що 27 грудня 2016 року ним були отримані податкові повідомлення-рішення від 14 грудня 2016 року № НОМЕР_2 на суму 13994 грн. 50 коп. та штраф на суму 2790 грн. 90 коп., № 005731300 на суму 3083 грн. 50 коп. та штраф на суму 308 грн. 35 коп. за несплату грошового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб. Крім того, зазначає, що ним була подана скарга на зазначені рішення, проте до дати подання позовної заяви, адміністративного рішення по скарзі по наявності податкового боргу по орендній платі за земельну ділянку не надходило, тому вважати, що у позивача є податковий борг неможливо. Також позивач вказує на те, що до закінчення процедур адміністративного та судового оскарження рішень по наявності податкового боргу, анулювання свідоцтва платника єдиного податку не є законним. 9 жовтня 2017 року позивач до суду надав заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Відповідач у письмових запереченнях заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, зазначає, що позивачем порушено умови перебування на спрощеній системі оподаткування щодо наявності податкового боргу за кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів з орендної плати за землю, який виник у звязку з несплатою ним самостійно визначеного у податкових деклараціях грошового зобовязання. Отже, приймаючи рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 6 березня 2017 року № 2/05-99-13-04/НОМЕР_1, відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені діючим законодавством України. Представник відповідача 28 листопада 2017 року до суду надав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Таким чином, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду даної справи у письмовому провадженні на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

17 лютого 2017 року відповідачем була проведена камеральна перевірка позивача щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування № 16/05-99-13-06/НОМЕР_1. Перевіркою встановлено, що платником податків порушено умови перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів згідно з абзацом 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України. Сума податкового боргу по коду платежу 18010900 (орендна плата з фізичних осіб) станом на 1 червня 2016 року 2801 грн. 72 коп., на 1 липня 2016 року 2801 грн. 72 коп., на 1 серпня 2016 року 13674 грн. 68 коп., на 1 вересня 2016 року 15033 грн. 80 коп., на 1 жовтня 2016 року 16392 грн. 92 коп., на 1 листопада 2016 року 17752 грн. 04 коп., на 1 грудня 2016 року 19111 грн. 16 коп.

6 березня 2017 року відповідачем було прийняте рішення № 2/05-99-13-04/НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платником єдиного податку. Підставою для анулювання свідоцтва з 1 січня 2017 року є наявний податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів згідно з абзацом 8 пункту 298.2.3 статті 298 Податкового кодексу України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Статтею 36 Податкового кодексу України передбачено податковий обовязок платника обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 288.7 статті 288 Кодексу зазначено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Відповідно до пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем податкового (звітного) періоду.

Відповідно до пункту 31.1 статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. Відповідно до пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, у тому числі у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Згідно з абзацом 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

За приписами пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку субєкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Судом встановлено, що позивачем до контролюючого органу були подані податкові декларації з плати за землю за 2014 рік від 24 січня 2014 року на суму 11382 грн. 46 коп., за 2015 рік від 3 лютого 2015 року на суму 14216 грн. 46 коп. та за 2016 рік від 30 вересня 2016 року на суму 0 грн.

Як зазначає позивач у позовній заяві та як встановлено судом за наявними в матеріалах справи доказами 14 грудня 2016 року податковим органом була проведена камеральна перевірка своєчасності сплати орендної плати з фізичних осіб, за результатами якої складений акт від 14 грудня 2016 року № 1626. За результатами акту перевірки податковим органам були прийняті податкові повідомлення-рішення від 14 грудня 2016 року № НОМЕР_2, яким позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 20% на суму 2798 грн. 90 коп. за затримку сплати грошового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 13994 грн. 50 коп. та № НОМЕР_3 яким позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 10% на суму 308 грн. 35 коп. за затримку сплати грошового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 3083 грн. 50 коп. Суд зазначає, що позивач помилково робить висновок про те, що рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку від 6 березня 2017 року податковим органом було прийнято відповідно до несплати штрафу за вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки рішення про анулювання було прийняте 6 березня 2017 року, податкові повідомлення-рішення 14 грудня 2016 року, у той час, підставою для анулювання свідоцтва слугувало наявність податкового боргу протягом двох послідовних кварталів, тобто щонайменш з вересня 2016 року, тому податкові повідомлення-рішення від 14 грудня 2016 року жодним чином не були підставою для прийняття відповідачем спірного рішення про анулювання свідоцтва від 6 березня 2017 року. Суд зазначає, що, навпаки, наявність цих податкових повідомлень-рішень свідчить про наявність податкового боргу, оскільки штраф до позивача був застосований за несвоєчасну сплату грошового зобовязання. Наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів підтверджується шляхом надання відповідачем облікової картки платника податків за 2013-2016 роки.

Крім того, судом встановлено та як зазначає позивач, що ним, після отримання оскаржуваного рішення, до Державної Фіскальної служби України була направлена адміністративна скарга на рішення від 6 березня 2017 року № 2/05-99-13-04/НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платником єдиного податку, яка була отримана Державною Фіскальною службою України 21 березня 2017 року. Рішенням від 10 квітня 2017 року було продовжено строк розгляду скарги позивача від 21 березня 2017 року до 19 травня 2017 року. Дане рішення було отримане позивачем 18 квітня 2017 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення. Рішенням Державної фіскальної служби від 18 травня 2017 року № 655/К199-9913-05-02-14 про результати розгляду скарги позивача від 21 березня 2017 року було залишено без змін рішення відповідача від 6 березня 2017 року № 2/05-99-13-04/НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку, а скарга позивача залишена без задоволення. Дане рішення було направлене позивачу рекомендованою кореспонденцією 19 травня 2017 року, про що свідчить реєстр поштових відправлень з відміткою пошти про прийняття кореспонденції на відправку, в тому числі й позивачу. Отже, суд не приймає посилання позивача на те, що ДФС України не приймалось рішення за результатами розгляду його скарги.

Відповідно до норм частини 2 статі 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірність спірного рішення від 6 березня 2017 року № 2/05-99-13-04/НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку в порядку частини 2 статті 71 КАС України, внаслідок чого позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 6 березня 2017 року № 2/05-99-13-04/НОМЕР_1 про анулювання реєстрації платника єдиного податку відмовити повністю.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті 28 листопада 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.