Справа № 345/3853/17
Суддя: Кардаш О. І.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 345/3853/17
Провадження № 2-а/345/323/2017
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.11.2017 року м.Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Кардаш О.І., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення Управління патрульної поліції в м.Івано-Франківську лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 31.10.2017 року о 07.30 год. на автомобілі Volkswagen Vento, н.з. АТ 2333 АА, він рухався, дотримуючись безпечного інтервалу, в колоні транспортних засобів, що рухались попутно в межах цієї смуги, по вул. Незалежності у м. Івано-Франківськ в сторону центру. В час пік на даній ділянці руху по вул. Незалежності спостерігався інтенсивний рух (автомобілі рухалися на гранично допустимій швидкості двома потоками в кожному напрямку) і було скупчення транспорту на обочинах вулиці. Перехрестя вулиць Івасюка-Незалежності має складню дорожню розмітку: напрям до центру має одну смугу для руху, а через приблизно 40м починає розширюватись, на виїзді з міста стає двохрядним.

Позивач зазначає, що через декілька секунд після проїзду перехрестя вулиць Івасюка-Незалежності в колоні, в якій він рухався, водій автомобіля, що рухався попереду по тій самій смузі, включив правий поворот і почав пригальмовувати, щоб не робити затору при такому інтенсивному русі автотранспорту, крім того автомобілі, які їхали позаду, почали сигналити. Враховуючи те, що позивач мав намір продовжувати рух прямо (в центр міста), він почав маневрувати. Наближаючись до місця, де проїжджа частина розширюється на дві смуги, переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, позивач включив лівий поворот і перестроївся в лівий ряд, здійснюючи обїзд автомобіля, що призупинився для повороту направо. При великій щільності транспортних засобів на цій ділянці вулиці виїзд на зустрічну смугу (навіть різке маневрування) неодмінно призвело би до ДТП. Оскільки таких наслідків в той час не було зареєстровано, то діями позивача не було створено загрози безпеці дорожнього руху.

Після проїзду перехрестя вулиць Угорницька-Незалежності почув звуковий сигнал і побачив проблискові маячки за кілька машин позаду себе. Звідки появився службовий автомобіль позивачу не відомо, але на перехресті і в безпосередній близькості до його автомобіля даного автомобіля позивач не бачив. Після зупинки до автомобіля позивача підійшов співробітник поліції, який заявив про перетин автомобілем позивача суцільної лінії. Коли позивач заперечив щодо порушення ПДР, співробітник поліції взяла документи позивача і попередила, що йде в службовий автомобіль складати постанову. Коли позивач намагався надати пояснення та хотів скористатися допомогою адвоката, відповідач повідомила, що у постанові потрібен лише його підпис. Тому, отримуючи копію постанови, позивач лише сказав, що він з нею не згідний.

З винесеною відносно нього постановою позивач не згідний, оскільки ПДР не порушував. В такому потоці автомобілів відповідач не могла бачити порушення, щодо якого вона винесла постанову, тому що, перебуваючи на значній відстані від автомобіля позивача, не мала обєктивної можливості бачити зі службового автомобіля дорожню обстановку навколо автомобіля позивача, яку досить серйозно закривали транспортні засоби, що рухались між ними, тим більше чітко розпізнати межі елементів дороги та точне розміщення на ній великої кількості учасників руху. Постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення. Тому позивач просить скасувати постанову серії АР №388167 від 31.10.2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення, винесену старшим інспектором відділу моніторингу УПП в м.Івано-Франківську лейтенантом поліції ОСОБА_2 за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., а провадження по адміністративній справі закрити.

Позивач подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у письмовому запереченні, справу розглянути у їхній відсутності (а.с.16-18).

Дослідивши матеріали справи, суддею встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2ст. 122 КУпАП.

Згідно копії оскаржуваної постанови серії АР № 388167 від 31.10.2017 року в справі про адміністративне правопорушення, складеної старшим інспектором відділу моніторингу та аналітичного забезпечення Управління патрульної поліції в м.Івано-Франківську лейтенантом поліції ОСОБА_2, 31.10.2017 року о 07.30 год., в м.Івано-Франківську по вул.Незалежності,217, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом на дорозі з двостороннім рухом, яка має дві смуги для руху в одному напрямку, здійснив виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги, чим порушив п.11.4 ПДР. У зв'язку з чим ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.8).

Відповідно до п. 11.4 ПДР на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором дотримано не було.

ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Зі змісту постанови серії АР № 388167 від 31.10.2017 року вбачається, що посилання на жоден із доказів, які передбачені ст.251 КУпАП, в оскаржуваній постанові відсутні.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст.256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010р.

У відповідності до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч. 1ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 72 цього Кодексу, а також ч. 4ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався, будь-яких інших доказів порушення позивачем вимог ПДР відповідачем не представлено.

При цьому покликання відповідача лише на факт візуального спостереження вчинення адміністративного правопорушення інспектором поліції без забезпечення належних та допустимих доказів, визначених ст.251 КУпАП, зокрема відеофіксації всіх суттєвих обставин, не може доводити винуватість особи у вчиненому адміністративному правопорушенні. Отже, відповідач не довів належними та допустимими доказами вчинення позивачем порушення п.11.4 ПДР. А тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Щодо закриття провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

П.1 ч.1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями статей 287, 288 КУпАП передбачено право особи, щодо якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, оскаржити її до суду.

У адміністративних справах про оскарження постанови у справі про адміністративні правопорушення, адміністративним судом перевіряється правомірність рішень та дій суб'єкта владних повноважень, яким було здійснено притягнення особи до адміністративної відповідальності та приймається відповідне рішення щодо правомірності чи протиправності таких дій і наявності правових підстав для скасування вказаного рішення. Таким чином, адміністративний суд не вправі приймати рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, позов слід задоволити частково.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.122,283,288 КУпАПст. ст.11,17,18,71 КАС України, керуючись ст. ст.159,160,163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити частково.

Скасувати постанову серії АР №388167 від 31.10.2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги або в порядку ст. 186 КАС України.

СУДДЯ: