Справа № 381/2692/17
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 381/2692/17 Головуючий у 1-й інстанції: Чернишова Є.Ю. Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

28 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Києві справу за апеляційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, оформлену листом від 12 червня 2017 року №05-59/1318, щодо видачі ОСОБА_2 посвідчення особи, постраждалої внаслідок ЧАЕС 1 категорії, зобов'язано Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради оформити та направити подання до Київської обласної державної адміністрації на підставі поданих ОСОБА_2 документів для встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1, для вирішення питання щодо видачі відповідного посвідчення, зобов'язано Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації розглянути подання Управління соціального захисту населення Фастівської міської ради щодо видачі ОСОБА_2 посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та прийняти відповідне рішення. У задоволені іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального права та прийняти нову постанову суму, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги апелянт обґрунтовує відсутністю правових підстав для віднесення позивача до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та видачі відповідного посвідчення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є громадянкою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4, та має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які постійно проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1.

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 10 квітня 2017 року №3051 на засіданні №44 від 06 квітня 2017 року розглянуто звернення ОСОБА_2 та встановлено, що захворювання позивача пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС.

З довідки до акта огляду МСЕК серії АВ №0769631 вбачається, що за наслідками повторного огляду ОСОБА_2 12 травня 2017 року позивачу встановлено з 12 травня 2017 року 2 групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з впливом аварії на ЧАЕС.

Згідно довідки форми №3 від 21 лютого 2017 року №8506, виданої КП Фастівської міської ради «Фастівська житлово-експлуатаційна контора», ОСОБА_2 зареєстрована і проживає в АДРЕСА_1, дата реєстрації за адресою - 11 листопада 1977 року.

За наслідком звернення позивача до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації із заявою від 23 травня 2017 року щодо видачі посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, листом від 12 червня 2017 року №05-59-1318 ОСОБА_2 повідомлено про відсутність правових підстав для віднесення її до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі відповідного посвідчення, оскільки з 01 січня 2015 року позивач не проживає на території забрудненої зони та до потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії не належить, а посвідчення серії НОМЕР_1 фактично втратило чинність, з огляду на внесені Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIII зміни до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виключенням з нього зони посиленого радіоекологічного контролю.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що оскільки позивач отримала інвалідність через захворювання, пов'язане з аварією на ЧАЕС, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК, то наявні достатні та необхідні правові підстави для прийняття від неї документів, оформлення та направлення Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради до Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації подання для видачі позивачу посвідчення 1 категорії особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та з метою належного захисту порушеного права позивача та його відновлення, необхідно зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської облдержадміністрації розглянути подання щодо оформлення та видачі ОСОБА_2 посвідчення, та прийняти відповідне рішення.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є, серед іншого, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п.4 ч.1 ст.11 наведеного Закону до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Пунктами 1, 4 ч.1 ст.14 вказаного Закону передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1; особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивач є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 та з 12 травня 2017 року ОСОБА_2 встановлено 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на Чорнобильській АЕС.

В обґрунтування, як відмови у встановленні позивачу статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі відповідного посвідчення, так і апеляційної скарги, відповідач посилається на Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ (набрав чинності 01 січня 2015 року), яким внесено зміни до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, виключено абз.5 ч.2 ст.2 вказаного Закону, а саме виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.

Враховуючи, що у відповідності до ч.1 ст.2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони залежно від ландшафтних та геохімічних особливостей грунтів, величини перевищення природного доаварійного рівня накопичення радіонуклідів у навколишньому середовищі, пов'язаних з ними ступенів можливого негативного впливу на здоров'я населення, вимог щодо здійснення радіаційного захисту населення та інших спеціальних заходів, з урахуванням загальних виробничих та соціально-побутових відносин, тому виключення зони посиленого радіоекологічного контролю може свідчити лише про зміну вищезазначених характеристик, які впливають на визначення певної зони.

При цьому, виключення з правового регулювання такої зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, як зона посиленого радіоекологічного контролю, мало наслідком лише скасування компенсацій та пільг особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01 січня 2015 року, оскільки жодних змін у правовому регулюванні статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не відбулось.

Виключення законодавцем з 01 січня 2015 року з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01 січня 2015 року.

Таким чином, статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за особою, якій він наданий, оскільки його отримання до 01 січня 2015 року відбулось правомірно, а зміни, внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не вплинули на статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, який було отримано до 01 січня 2015 року, що повністю відповідає та узгоджується з ст.ст.21, 22 Конституції України, згідно яких права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який регулює правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно п.2 наведеного Порядку посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Відповідно до п.10 вказаного Порядку видача посвідчень провадиться іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Посвідчення видаються інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення.

Інших вимог щодо надання документів вказаний Порядок не містить, а тому до подання місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання додаються копії документів для встановлення особи, а також довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи, та посвідчення потерпілого 4 категорії.

З внесенням змін Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ наведені вище норми не втратили чинність та підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Колегія суддів зазначає, що посвідчення позивача, як громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4, не вилучалось, не визнавалось недійсним та є чинним.

Посилання апелянта, що саме проживання на території зони радіоекологічного контролю є обов'язковою умовою для дії посвідчення категорії 4 є необґрунтованим, оскільки наведена умова є підставою для встановлення статусу потерпілої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії та видачі відповідного посвідчення.

Враховуючи, що відмова Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, викладена в листі №05-59-1318 від 12 червня 2017 року, не відповідає вимогам чинного законодавства, така відмова є протиправною.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації всупереч вимог Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51, в місячний термін не прийняв рішення про встановлення ОСОБА_2 статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, та видачі відповідного посвідчення з огляду на надходження подання Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради та передбачених чинним законодавством документів для видачі такого посвідчення, внаслідок чого наявні правові підстави зобов'язати Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради оформити та направити подання до Київської обласної державної адміністрації на підставі поданих ОСОБА_2 документів та зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації розглянути таке подання та прийняти відповідне рішення.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції не оскаржувалась в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною відмови Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області у прийнятті документів та оформленні подання до Київської обласної державної адміністрації щодо оформлення позивачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та зобов'язання Київської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_2 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.1832, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації - залишити без задоволення.

Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 28 листопада 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук