Справа № 308/10098/17
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.11.2017 м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Піца М.М., представника відповідача Калинич О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа без самостійних вимог Департамент соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації про визнання дій незаконними та про поновлення виплати пенсії, -

встановив:
Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 23 листопада 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 27 листопада 2017 року.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації, про визнання дій незаконними та скасування рішення про нарахування та не виплату пенсії.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебуваючи на обліку в Ужгородському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області з 27.01.2015 року він отримував пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У червні 2017 року на адресу ОСОБА_1 надійшло повідомлення від відповідача про припинення нарахування йому пенсії з 01.06.2017 року. З чим не погодився позивач, вважає таку відмову незаконною, та такою що порушує ст.ст. 3, 8, 22, 46, 92 Конституції України, ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Представник Позивача звернувся з відповідним запитом до Відповідача, який листом від 26.09.2017 року за №10195/02 підтвердив відмову в нарахуванні та виплаті пенсії Позивачу, мотивуючи це тим, що відповідно до листа головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 13.02.2017 року №1604/02 було проведено перевірку пенсійних справ учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, статус яким надано на підставі довідок, виданих Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу, шляхом витребування додаткових довідок з Галузевого державного архіву Міністерства оборони України про підтвердження періоду участі по ліквідації аварії па ЧАЕС.

Згідно архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №2355/04 від 28.02.2017р. ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в населеному пункті Припять нібито тільки з 14 по 15.01.2017 року, що суперечить раніше наданій довідці, на підставі якої йому було призначено пенсію, відповідно до Закону. У зв`язку з чим він не має право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 27.01.2015 року (копії запиту та листа додано до позовної заяви). При цьому, як зазначає позивач, ні в одному листі з боку Відповідача не зазначається ким було прийняте рішення про позбавлення права Позивача па пенсію, яким чином одна архівна довідка спростувала всі інші первинні документи, які стали підставою для видачі свідоцтва учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та інші попередні перевірки.

Не погоджуючись з аргументацією Відповідача представник позивача звернувся з запитом до департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації і отримав листа за №1267/04.1-17 від 25.09.2017 року, де зазначається, що ОСОБА_1 дійсно Закарпатською облдержадміністрацією було видано посвідчення 2 категорії серії НОМЕР_1 від 23.08.1994 року відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 25.08.92 № 501 на підставі архівної довідки від 27.07.1994 № 24/21580, виданої управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу (в/ч 55064). Також у листі зазначається, що правильність видачі довідки Позивачу підтверджено комісією в 1997 році, а тому статус учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи ОСОБА_1 підтверджено.

Згідно позовних вимог позивач просить визнати дії Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови в нарахуванні та виплаті пенсії громадянину ОСОБА_1 незаконним та зобов`язати згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» поновити позивачу нарахування та виплату пенсії, починаючи з 01.06.2017 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позові. Крім того, просили врахувати що в позовній заяві в прохальній частині допущено описку в написанні прізвища позивача, яке слід рахувати саме Коштура, а не Кошута.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, на адресу суду направив письмові заперечення.

Представник третьої особи без самостійних вимог Департамент соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

Дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи позивача за №815356, заслухавши учасників судового засідання, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що з 27.01.2015 року гр. ОСОБА_1 перебував на обліку в Ужгородському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області та отримував пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як вбачається з матеріалів справи 27.01.2015 року Ужгородським об`єднаним управлінням ПФУ Закарпатської області за поданою позивачем заяви про призначення пенсії та поданими документи для призначення пенсії, а саме: копія військового квитка серія НОМЕР_2 ; копія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986-1987 рр.. серія НОМЕР_1 ; архівна довідка № 24/21580 від 27.07.1994р. видана Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу, оригінал трудової книжки , було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до листа головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 13.02.2017 року № 1604/02 в якому значиться: «Проаналізувавши подану підвідомчими управліннями інформацію про проведену роботу, щодо перевірки пенсійних справ учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, статус яким надано на підставі довідок, виданих Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу - виявлено, що в окремих випадках на запити направлені ще протягом 2012р.-2015р. так і не отримано відповіді. Враховуючи викладене по всім пенсійним справам необхідно направити повторні запити для уточнення періоду участі в ліквідації наслідків аварії ЧАЕС».

У зв`язку з чим, Ужгородським об`єднаним управлінням Пенсійного Фонду України Закарпатської області було проведено перевірку пенсійних справ учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, статус яким надано на підставі довідок, виданих Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу, шляхом витребування додаткових довідок з Галузевого державного архіву Міністерства оборони України про підтвердження періоду участі по ліквідації аварії на ЧАЕС.

У зв`язку з чим, управлінням було здійснено та направлено лист - запит від 13.02.2015р. № 1816/06 до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, щодо витребування довідки про період роботи позивача в зоні відчуження та підстави надання статусів учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

28.02.2017р. №2355/04 управлінням було здійснено та направлено лист - запит до Центрального архіву Міністерства оборони України, щодо витребування довідки про період роботи позивача в зоні відчуження.

Окрім того, управлінням було зазначено в даних довідках, що згідно довідки управління хімічних військ Прикарпатського військового округу позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії у складі військової частини № 55064 (н. Радча),

Ужгородським об`єднаним управлінням Пенсійного Фонду України Закарпатської області було отримано довідку від Галузевого державного архіву Міністерства оборони України архівну довідку.

Згідно архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України значиться, що по архівним документам в/ч 55064 встановлено, що позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 10.12.1986р. (наказ 220) по 13.03.1987р. (наказ 72). Дні виїзду деактивація населений п. Прип`ять в січні: 14,15. Години роботи не вказано. Отримання дози опромінення - 0 (нуль), 57 (одиниць вимірювання не вказана). Місце дислокації в/ч за вказаний період с. Радча, з 17.12.1986р. - с. Нова Радча. Фінансові документи в/ч 55064 за вищезазначений період на зберігання в архів не поступали.

Згідно листа від 26.10.2017 року, заступника директора департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації Мацоли В., який направлено на адресу суду, ОСОБА_1 дійсно Закарпатською облдержадміністрацією було видано посвідчення 2 категорії серії НОМЕР_1 від 23.08.1994 відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 25.08.92 № 501 на підставі архівної довідки від 27.07.1994 № 24/21580, виданої управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу (в/ч 55064) про участь ОСОБА_1 в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження в період з 10.12.1986 по 13.03.1987 року. Правомірність видачі даної довідки встановлено Директивою начальника Головного штабу Збройних Сил України від 14.04.93 № ДГШ-63

Одночасно інформують, що правильність видачі посвідчення зазначеному громадянину підтверджено рішенням тимчасової комісії по перевірці правильності видачі посвідчень Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (протокол від 25.06.1997 № 24).

Звертають увагу на те, що довідка Галузевого державного архіву Міноборони України від 11.04.2017 №179/1/3828 не скасовує жодну з раніше перерахованих архівних довідок щодо підтвердження факту участі у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС громадянина ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження.

Згідно зі ст.15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації аварії на ЧАЕС є періоди роботи в зоні відчуження, що підтверджується відповідними документами, які видаються підприємствами, установами, організаціями.

Частиною 1 ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 5 років мають учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році.

Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які відпрацювали на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним у встановленому порядку (чоловіки - 12 років 6 місяців і більше, жінки - 10 років і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на один рік понад передбачений цією статтею.

Згідно зі статтею 65 вказаного Закону учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, який регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 7 вказаного Порядку визначено документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком. При цьому документами, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно п.3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51) посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" серії А синього кольору видавались учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС віднесеним до категорії 2, які працювали у зоні відчуження у 1987 році - не менше 14 календарних днів. При цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червонного кольору "Перереєстровано" і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації. Починаючи з 1 жовтня 1998 р. Зазначене посвідчення без такого штампу вважається недійсним.

ОСОБА_1 . Закарпатською облдержадміністрацією було видамо посвідчення 2 категорії серії НОМЕР_1 від 23.08.1994 року відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 25.08.92 № 501 на підставі архівної довідки від 27.07.1994 № 24/21580 виданої управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу (в/ч 55064) про участь ОСОБА_1 в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження в період з 10.12.1986 р. по 13.03.1987 р. Правомірність якої встановлено Директивою начальника Головного штабу ЗС України.

Тобто, вказані вище документи підтверджують перебування позивача у зоні відчуження в період з 1987 року по 1990 року та можуть бути підставою для призначення пенсії відповідно до положень ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Частиною другою ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Доводи відповідача, наведені у запереченні на адміністративний позов, спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та наведеними нормами права.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов`язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов`язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст.1 Конституції України - Україна є демократичною, соціальною правовою державою, визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права й свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, суд має повне право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист законних прав і свобод позивача, оскільки це і є основним завданням адміністративного судочинства.

При цьому, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, які належать до його компетенції не є привласненням судом собі таких повноважень і функцій відповідача, оскільки, суд не вирішує в цьому разі питання про надання певного статусу, не призначає пенсію у певному розмірі, а лише зобов`язує державний орган вчинити дії у спосіб, на підставі та в межах повноважень, визначених законодавством.

Як вбачається з п. 6 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» принципами загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, поряд з іншими, є рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат; державна гарантія реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом, відповідальність суб`єктів системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи інших людей.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зазначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожній людині, яка знаходиться під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції.

Стаття 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим. 4.Х1.195( (Європейська конвенція про захист прав і основних свобод людини) передбачає, що здійснення прав і свобод, викладених у цій Конвенції, гарантується без будь-якої дискримінації за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин майнового стану, народження або інших обставин.

Відповідно до статті 18 Конвенції обмеження, які дозволяються нею щодо згаданих прав та свобод, можуть застосовуватися тільки з тією метою, з якою вони передбачені.

Враховуючи викладене, суд вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване ст.46 Конституції України, обмеження якого неможливе, враховуючи положення норм вище проаналізованого чинного законодавства.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем не було доведено належним чином правомірності прийнятого рішення, суд, приходить до висновку про необґрунтованість зазначеного рішення Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до положень ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.06.2017 року, а тому заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтованими а такими, що підлягають задоволенню.

Позивач, не погоджуючись з діями Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до положень ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.06.2017 року, звернувся до суду з позовною заявою, за якою фактично просив визнати неправомірними такі дії, а не незаконними.

Таким чином, суд вважає, що дії Управління щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком обчислену відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є неправомірними.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що враховуючи встановлену судом протиправність дій та рішення відповідача щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до положень ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.06.2017 року, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання відповідача відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до положень ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.06.2017 року

Доказів, які б спростовували наведені висновки суду, відповідач всупереч вимогам ст.71 КАС України, не надав.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.69-72, 158-164, 184-186 КАС України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа без самостійних вимог Департамент соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації про визнання дій незаконними та про поновлення виплати пенсії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до положень ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.06.2017 року.

Зобов`язати Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до положень ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.06.2017 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду О.В. Фазикош