Справа № 808/3132/17
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року (13 год. 21хв.)Справа № 808/3132/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Стратулат С.В.,

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2;

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) із позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 04.09.2017 № 2780 в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Заводського ВП Дніпровського ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та зазначив, що оскаржуваний наказ є протиправним та порушує права позивача, оскільки винесений у той час, коли позивач знаходився на лікарняному. Також зазначив, що факт керування позивачем транспортним засобом у стані алкогольного спяніння не встановлений жодним судовим рішенням, висновок службового розслідування, у якому зазначено про факт керування позивачем автомобілем у стані спяніння є недоведеним.

Представник відповідача проти позову заперечив та зазначив, що нормами чинного законодавства не заборонено проведення службового розслідування та винесення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності під час перебування особи на лікарняному. Наказ, який оскаржує позивач реалізований не був, звільнений позивач зі служби у поліції після виходу із лікарняного та на інших підставах, ніж ті, які вказані у наказі, що оскаржується. Просив відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 27.11.2017 на підставі ст. 160 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали і зясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_3, старший лейтенант поліції, проходив службу на посаді оперуповноваженого СКП Заводського ВП Дніпровського ВП ГУПН в Запорізькій області з 09.12.2016. На службі в ОВС з 04.08.2008.

07.07.2017 ГУ Національної поліції у Запорізькій області наказом №2152 призначене службове розслідування за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 03.07.2017 за участю позивача, внаслідок якої позивач отримав тілесні ушкодження.

Під час службового розслідування, відповідач звертався до КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м.Запоріжжя» із запитом, щодо наявності алкоголю у крові позивача, який був доставлений у лікарню 03.07.2017 після ДТП (а.с.69), на що отримано відповідь (а.с.70) від 07.07.2017 №01-8/1180, що при первинному огляді постраждалого ОСОБА_3 виявлені ознаки алкогольного спяніння, дослідження крові на вміст етанолу 2,13 г/л.

Висновок за матеріалами службового розслідування затверджений начальником ГУПН в Запорізькій області 04.09.2017 (а.с.26-37).

Зазначеним висновком встановлено, що 03.07.2017 о 18-50 на перехресті вул. ОСОБА_5 з вул. Гарнізонною у м.Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, оперуповноваженого СКП Заводського ВП Дніпровського ВП ГУПН в Запорізькій області, який перебуваючи поза службою, керуючи власним автомобілем ВАЗ-2109, у стані алкогольного спяніння (2,13 проміле у крові), виїхав на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz», який рухався у зустрічному напрямку.

Під час вказаної ДТП позивач отримав тілесні ушкодження: важка сполучена травма, черепно-мозкова травма, забій головного мозку, забійна рана мяких тканин голови, закрита травма грудної клітки, закритий перелом I, II, II, V ребер зліва, закритий перелом правої лопатки, контузія легенів, серця, двосторонній апікальний пристінковий пневмоторакс, закрита травма черепа, розрив правої долі печінки, внутрішньочеревна кровотеча, контузія органів черевної порожнини, закритий вивих лівого стегна, багато уламковий перелом дна вертлюжної западини зі зміщенням фрагментів, травматичний неврит лівого сідничного нерву, травматичний шок I-II ступеню.

Також у висновку зазначено, що за грубе порушення службової дисципліни, вимог ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», що виразилось у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, накласти на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з ОВС.

Під час проведення службового розслідування відібрані пояснення від осіб (а.с.74-80), зокрема у поясненні від 21.08.2017, отриманих від ОСОБА_6, майора поліції, вказано, що позивач, 03.07.2017 вживав алкоголь літр пива, безпосередньо перед тим, як сталася ДТП.

Позивач відмовився під час службового розслідування давати будь-які пояснення, про що складений акт від 01.08.2017 №2994/3/4-И-17.

04.09.2017 ГУ Національної поліції в Запорізькій області складений наказ №2780 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» (а.с.38, 40-41).

Згідно зазначеного наказу за грубе порушення службової дисципліни, вимог ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п.2.9 (а) Правил дорожнього руху, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, що виразилось у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, враховуючи вимоги п.п.2 п.8 розділу 3 Протоколу №1 оперативної наради керівництва МВС України від 03.01.2017, накласти на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з ОВС.

Позивач відмовився від ознайомлення з наказом, що підтверджується актом від 05.10.2017 (а.с.39).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з 03.07.2017 по 22.08.2017 знаходився на стаціонарному лікуванні. Крім того, відповідно до довідки, та листків непрацездатності, які містяться у матеріалах справи (а.с.87-90), позивач звільнявся від роботи у такі періоди: 03.07.2017-25.08.2017, 26.08.2017-08.09.2017, 05.09.2017-20.09.2017, 21.09.2017-27.09.2017.

Також судом встановлено та представниками сторін підтверджено, що на час розгляду справи судом позивач до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався. У матеріалах справи міститься постанова про закриття кримінального провадження (а.с.49-51). Підставою для закриття стало, як вказано у постанові, те, що окрім водія ОСОБА_3 в ДТП ніхто тілесних ушкоджень не отримав.

23.10.2017 позивач відповідно до наказу №512 о/с звільнений зі служби у поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу).

Дослідивши докази у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд не вбачає підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Позивач у судовому засіданні вказував на порушення відповідачем ст. 40 КЗпП України, оскільки не допускається звільнення працівника в період його непрацездатності. Така позиція, на думку представника позивача, також підтверджується постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9, рішенням Верховного Суду України від 23.01.2013 №6-127цс12, у яких вказано про неприпустимість звільнення працівника з ініціативи власника в період його тимчасової непрацездатності.

Суд з такими доводами представника позивача не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про Національну поліцію», служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справи, затвердженим Законом України від 22.02.2006 №3460 IV.

Статтею 3 Дисцилінарного статуту встановлено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Пунктом 2.1. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС №230 від 12.03.2013, встановлено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, повязані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі, зокрема, Реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення.

Судом встановлено та наявними у справі доказами підтверджено, що призначене службове розслідування проведене відповідачем у відповідності до вимог Дисциплінарного статуту та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Так, службове розслідування призначене на підставі відкриття кримінального провадження №0002936, проведене із дотриманням вимог чинного законодавства. Позивач відмовився надавати пояснення під час проведення службового розслідування.

Відповідно до ст. 18 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Отже, вказаними приписами не заборонено проведення службового розслідування та винесення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у час перебування особи на лікарняному.

Судом встановлено та представником відповідача підтверджено, що наказ ГУ Національної поліції в Запорізькій області №2780 від 04.09.2017 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» був виданий під час перебування позивача на лікарняному, проте, вказаний наказ, у розумінні у ст. 18 Дисциплінарного статуту не виконувався у період тимчасової непрацездатності позивача.

Таким чином, доводи представника позивача про протиправність звільнення позивача під час перебування на лікарняному є необґрунтованими. Під час перебування на лікарняному позивач не був звільнений, а був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. У розумінні приписів ст. 18 Дисциплінарного статуту наказ №2780 від 04.09.2017 не виконувався.

Крім того, у судовому засіданні представник відповідача пояснив суду, що оскаржуваний наказ взагалі не виконаний, оскільки 23.10.2017 позивач, відповідно до наказу №512 о/с звільнений зі служби у поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу).

Щодо тверджень представника позивача, що висновки, викладені у матеріалах службового розслідування є необґрунтованими, оскільки відсутні судові рішення, якими б встановлено вину позивача у ДТП та факт керування ним автотранспортного засобу у стані спяніння, а начальник ГУ Національної поліції у Запорізькій області не може встановити такого факту самостійно, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту встановлено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до п.5.3 та 5.4 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування). Якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Таким чином, для затвердження висновку службового розслідування наявність судового рішення щодо особи, стосовно якої таке службове розслідування проводилось не є необхідним. Питання притягнення особи до дисциплінарної відповідності не супроводжується обовязковістю будь-яких судових рішень про встановлення вини, а відноситься виключно до виключної компетенції керівництва.

Зібраними під час службового розслідування матеріалами встановлений факт керування позивачем автомобілем у стані алкогольного спяніння, а тому відповідачем винесено наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідності у вигляді звільнення. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що п.п.2 п.8 розділу 3 Протоколу №1 оперативної наради керівництва МВС України від 03.01.2017 встановлено, що за фактами керування поліцейськими транспортними засобами в стані спяніння за результатами розслідувань уживати до винних безальтернативних заходів дисциплінарного впливу звільнення зі служби в поліції.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, суд вважає, що представником відповідача доведено правомірність проведення службового розслідування та винесення оскаржуваного наказу, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.В.Калашник