Справа № 815/2189/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2189/17

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Крусяна А.В.

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій та рішення щодо застосування заходів дисциплінарного впливу, скасування пункту 3 наказу командира військової частини від 27 січня 2017 року № 66 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії та рішення (перевищення службовихповноважень) командира військової частини НОМЕР_1 генерал майора ОСОБА_2 щодо застосування до нього заходів дисциплінарного впливу (притягнення мене до дисциплінарної відповідальності) та переслідування по службі за подання скарги на дії безпосереднього начальника полковника ОСОБА_3 , а також оскарження дій та наказів командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 в судовому порядку;

- скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27 січня 2017 року №66, відповідно до якого до нього застосовано заходи дисциплінарного впливу (притягнуто до дисциплінарної відповідальності) за порушення вимог статей 11, 14, 33, 34,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначав, що 06 березня 2017 року позивачу, на підставі його рапорту, в адміністративному відділі військової частини НОМЕР_1 , було доведено наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27 січня 2017 року №66.

Відповідно до пункту 3 даного наказу, за порушення статей 11, 14, 33, 34, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України позивачу нагадано про обов`язки служби. Тобто застосовано захід дисциплінарного впливу (притягнення до дисциплінарної відповідальності), передбачений статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Позивач зазначає, що виданню даного наказу та застосування заходу дисциплінарного впливу (притягнення до дисциплінарної відповідальності), передувало службове розслідування та його рапорт від 14.12.2016 року на дії полковника ОСОБА_4 .

Позивач зазначає, що службове розслідування, яке було підставою видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 від 27 січня 2017 року №66, для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності (вжиття заходів дисциплінарного впливу), шляхом застосування приписів встановлених статтею 45 Дисциплінарного статуту України, проведено з порушеннями вимог Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 № 82, а саме - порушено її процесуальний та матеріальний порядок проведення службового розслідування.

Також, позивач зазначив, що застосування до нього заходів дисциплінарного впливу (притягнення до дисциплінарної відповідальності), має мету переслідування його по службі за подання скарги на дії безпосереднього начальника - полковника ОСОБА_3 та оскарження дій командира військової частини НОМЕР_1 генерал - майора ОСОБА_2 у судовому порядку. Тобто, відповідач прямо порушує статтю 113 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Представник відповідача заперечувала проти позову, вказуючи на те, що службове розслідування проведено у відповідності до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимог Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 №82. А саме - з дотриманням її процесуального та матеріального порядку проведення службового розслідування. Крім того, ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій та рішення щодо застосування заходів дисциплінарного впливу, скасування пункту 3 наказу командира військової частини від 27 січня 2017 року № 66 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати оскаржувану постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.12.2016 року № 849 «Про призначення службового розслідування» комісією в період з 27.12.2016 року по 27.01.2017 року було проведено службове розслідування по фактам викладених в рапорті начальником служби метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_1 .

За результатами проведеного службового розслідування Комісією зроблений висновок щодо наявності в діях начальника служби метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 порушення вимог статей 11, 14, 33, 34, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме: несвоєчасне повернення рапорту на відпустку до адміністративного відділу, провокування начальника адміністративного відділу Секретаря військової Ради військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 на конфліктні дії, неповага до посадової особи, яка є старшою за військовим званням.

Колегією суддів встановлено, що у відповідності до вимог чинного законодавства посадовими особами відповідача проведено службове розслідування з метою встановлення обставин по фактам викладених в рапорті начальником служби метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_1 .

Згідно п. 3 наказу №66 від 27.01.2017 року командира військової частини НОМЕР_1 , за порушення статей 11, 14, 33, 34, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальнику метрології та стандартизації озброєння військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_1 нагадано про обов`язки служби.

Відповідно до положень ст. 45 … Статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

Колегія суддів наголошує, що нагадування про обов`язки служби не є дисциплінарним стягненням, як це вважає апелянт. Стаття 45 Дисциплінарного Статуту розрізняє дисциплінарні стягнення, які накладаються за необхідності та нагадування про обов`язки служби, яке є обов`язком командира у випадку невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про визнання неправомірними дій та рішень відповідача щодо застосування до ОСОБА_1 заходів дисциплінарного впливу та скасування п.3 наказу від 27.01.2017 року, відповідно до якого до позивача застосовано заходи дисциплінарного впливу (притягнуто до дисциплінарної відповідальності) не підлягають задоволенню, оскільки фактично позивача вказаним наказом не притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а лише нагадано про обов`язки служби на підставі висновків акту службового розслідування від 27.01.2017 року, в якому викладені обставини, що свідчать про недотримання позивачем військової дисципліни.

Стосовно вимоги апелянта про визнання неправомірними дій відповідача щодо його переслідування по службі за подання скарги на дії безпосереднього начальника полковника ОСОБА_3 , а також оскарження дій та наказів командира військової частини НОМЕР_1 генерал-майора ОСОБА_2 в судовому порядку, колегія суддів також приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з наступних підстав.

Апелянт посилається на те, що факт переслідування підтверджується не перенесенням до службової картки, яку заведено 06.03.2017 року, відомостей про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани 23.07.2016 року, яке було в подальшому скасовано наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2016 року № 486, що підтверджується листом № 2/9450 від 15.09.2016 року.

Так, не перенесення до нової службової картки позивача зазначених вище відомостей жодним чином не свідчить про переслідування відповідачем ОСОБА_1 по службі, оскільки діючі стягнення внесені до службової картки позивача. Разом з тим не вбачається, що зазначені позивачем обставини пов`язані із утисками військовослужбовця чи переслідування по службі.

Стосовно посилання апелянта на неврахування відповідачем під час прийняття рішення факту того, що позивач був нагороджений відзнакою Міністерства оборони медаллю «За сумлінну службу» ІІІ ступеня від 04.12.2014 року, то судом першої інстанції було вірно зазначено про те, що наявність у позивача відзнаки під час проходження військової служби не виключає обов`язку командира військової частини у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку нагадати військовослужбовцю про обов`язки служби.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 27.11.2017 року.

Головуючий: О.В.Джабурія
Суддя: Н.В.Вербицька
Суддя: А.В.Крусян