Справа № 807/513/17
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2017 рокум. Ужгород№ 807/513/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

за участі сторін:

представника позивача не зявився;

відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 27 листопада 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову у повному обсязі було складено 28 листопада 2017 року.

До Закарпатського окружного адміністративного суду звернулося з позовною заявою Ужгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області до Субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1, якою просить суд: 1. Відкрити провадження в адміністративній справі та стягнути з СПД ФО ОСОБА_1 на користь Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області заборгованість зі сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та застосованих до нього фінансових санкцій в загальній сумі 253,10 грн..

28 квітня 2017 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи без їхньої участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити позовну заяву повністю (а.с. 18).

Свої вимоги позивач мотивує наступним. Субєкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1 відповідно до статті 15 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) (далі по тексту Закон України № 1058-IV) набув статусу платника страхових внесків і в силу статті 17 частини 2 пункту 6 вказаного закону зобовязаний сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески. Станом на час розгляду справи заборгованість зі сплати внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та застосованих до нього фінансових санкцій складає 253,10 грн..

Відповідач у судове засідання не забезпечив явку свого представника, хоча судом вживалися заходи щодо виклику відповідача, що передбачені Главою 3 РозділуКАС України. Заперечення проти позову відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 47 КАС України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Відповідно до статті 41 частини 1 КАС України, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розгляд даної справи неодноразово відкладався у звязку з існуванням на те обєктивних причин.

Зясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд приходить до наступних висновків.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до відомостей з реєстру страхувальників, субєкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач) зареєстрований за адресою: 89454, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Андріївка, вул. Гагаріна, будинок 57, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с. 6).

Відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20 грудня 1995 року проведено державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1. 17 липня 2014 року за № 3022461 було припинено державну реєстрацію підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1. 15 січня 2015 року відповідача було знято з обліку (а.с.а.с. 30-32).

Таким чином до 17 липня 2014 року відповідач був страхувальником (роботодавцем) в розумінні статті 14 Закону України № 1058-IV, а також є застрахованою особою та зобовязаний на підставі положень вказаного закону сплачувати до Пенсійного фонду за місцем своєї реєстрації страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до статті 17 частини 2 пункту 6 Закону № 1058-IV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страхувальники зобовязані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до положень розділу ХV "Прикінцеві положення" страхові внески, що перераховуються до солідарної системи (крім страхових внесків, що перераховуються особами, зазначеними в пунктах 3 і 4 статті 11 та у статті 12 цього Закону, а також страхових внесків, сплачуваних за осіб, зазначених у пунктах 8, 13, 14, 17 статті 11 цього Закону), сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених Законом України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування" для відповідних платників збору.

Згідно із статтею 19 частиною 6 Закону № 1058-IV страхові внески нараховуються на суми, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після їх нарахування до сплати.

Ставка збору на обовязкове державне пенсійне страхування до 01.01.2011 року встановлювалась у розмірах, що передбачались статтею 4 Закону України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування". Так, для платників збору визначених пп. 1-3 статті 1 цього Закону (а саме субєктів підприємницької діяльності незалежно від форм власності, юридичних та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників і отримують чистий прибуток) передбачалась ставка у розмірі 33,2% від обєкту оподаткування. Така сама ставка збору у розмірі 33,2% передбачається й для платників, визначених статтею 1 пункту 3 даного Закону, тобто для приватних підприємців, які повинні нараховувати внески на суми отриманого ним чистого прибутку.

Відповідно до статті 106 частини 2 Закону № 1058-IV суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Згідно із статтею 17 частиною 2 пунктом 6 Закону № 1058-IV страхувальники зобовязані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до статті 20 частини 10 Закону № 1058-IV, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 частини 3 Закону № 1058-IV територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Так, позивач на адресу відповідача направив вимогу про сплату боргу № Ф-1718 від 04 січня 2013 року на суму 1253,10 грн., в тому числі 1083,10 грн. недоїмка та 170 грн. фінансові санкції (штрафи). Проте відповідачем частково було сплачено заборгованість по сплаті страхових внесків за вимогою, у звязку з чим заборгованість складає 253,10 грн., в тому числі 83,10 грн. недоїмка та 170 грн. фінансові санкції (штрафи). (а.с. 9).

Відповідач в добровільному порядку не сплатив заборгованість зі сплати страхових внесків, та дана сума заявлена до стягнення в судовому порядку.

Відповідно до статті 106 частини 15 Закону № 1058-IV строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Відповідно до статті 71 частини 1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно статті 69 частини 1 КАС України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства щодо захисту інтересів осіб від порушень з боку органів державної влади та з огляду на положення статей 71, 72 КАС України, обовязок доказування покладається в даному випадку на позивача. Ужгородським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Закарпатської області доведено та матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача у сумі 253,10 грн. із сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та правомірність звернення до суду з зазначеним позовом, в звязку з чим вимоги позовної заяви є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані (заперечення проти позову відповідач суду не надав) та підлягають до задоволення повністю.

Заборгованість відповідача також підтверджується наявною в матеріалах справи копією картки особового рахунку страхувальника (а.с. 11).

Судові витрати по справі згідно статті 94 частини 4 КАС України з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 11, 70, 86, 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (89454, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Андріївка, вул. Гагаріна, будинок 57, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області заборгованість у розмірі 253,10 (двохста пятидесяти трьох грн. 10 коп.) грн..

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяОСОБА_2