Справа № 2а-4530/12/1370
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року м. Київ К/800/50271/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Бухтіярової І.О., Цвіркуна Ю.І.,

при секретарі Ігнатенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (правонаступника Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Львові Державної податкової служби)

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2013 рокуу справі №2а-4530/12/1370 (9104/181023/12)

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс - Галичина» (надалі - ВАТ «НПК-Галичина»)

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів (надалі - СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів)

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

ВАТ «НПК-Галичина» звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати нечинним та скасувати податкове повідомлення-рішення СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів від 31.01.2012 року №/1829.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.10.2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.09.2013 року, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, ухвали суду апеляційної інстанції та прийняття у справі нового рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Крім цього, відповідачем заявлено клопотання про заміну Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів на її процесуального правонаступника Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, відповідачем проведено планову виїзну перевірку ВАТ «НПК-Галичина» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2010 року по 30.06.2011 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 року по 30.06.2011 року, наслідки якої оформлено актом від 19.01.2012 року №44/23-2/00152388.

Перевіркою встановлено порушення позивачем ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у зв'язку з недотриманням законодавчо встановлених термінів отримання товару (водневої установки) за імпортною операцією при здійсненні авансового платежу в розмірі 2000000 Євро за контрактом від 18.06.2008 року, укладеним з нерезидентом HALDOR TOPSOE A/S (Данія).

Обґрунтовуючи свою позицію, контролюючий орган зазначав, що обладнання, за яке згідно з контрактом від 18.06.2008 року здійснено авансовий платіж у сумі 2000000 Євро, ВАТ «НПК-Галичина» поставлено не було, а попередню оплату нерезидентом також не повернуто.

На підставі зазначеного акта перевірки СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.01.2012 року №/1829, згідно з яким нараховано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 11643344,00 грн.

Визнаючи протиправним та скасовуючи назване податкове повідомлення-рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду, зокрема, з'ясував, що за змістом контракту від 18.06.2008 року, укладеного між ВАТ «НПК-Галичина» та нерезидентом HALDOR TOPSOE A/S (Данія), загальна вартість комплектної водневої установки складає 25460000 Євро, з них 600000 Євро за право використання та ліцензію, 1400000 Євро за пакет базового інжинірингу, 2600000 Євро за пакет детального інжинірингу, 20860000 Євро за обладнання та каталізатори, включаючи 470000 Євро за каталізатори.

Відповідно до розділу 7.0 розглядуваного контракту його загальна вартість оплачується декількома платежами за таким графіком: перший платіж - 600000 Євро за право використання і ліцензію, вказану в п. 2.1, протягом 20 банківських днів з дати набрання контрактом сили банківським переказом на рахунок нерезидента HALDOR TOPSOE A/S (Данія), зазначений у п. 7.7 контракту; другий платіж - 1400000 Євро за пакет базового інжинірингу, вказаний в п. 3.1, протягом 20 банківських днів з дати набрання контрактом сили банківським переказом на рахунок нерезидента HALDOR TOPSOE A/S (Данія), після надання інвойса компанії і банківської гарантії на повернення авансового платежу у відповідності з додатком ХІ. У подальшому повинні бути здійснені такі платежі: попередня оплата за обладнання двома платежами; оплата за пакет детального інжинірингу; оплата за обладнання та каталізатори.

Відповідно до п. 7.2. контракту від 18.06.2008 року після першого платежу ВАТ «НПК-Галичина» отримує права і повністю оплачену ліцензію.

На підтвердження виконання умов контракту позивач долучив до матеріалів справи копію акта приймання-передачі прав на ліцензію від 27.10.2008 року, яким підтверджується, що нерезидент передав, а ВАТ «НПК-Галичина» прийняло невиключну ліцензію (право) на установку згідно з п. 7.3. контракту.

Також, актом від 12.03.2009 року №2 засвідчено факт передачі у відповідності до п.7.1.b. контракту нерезидентом HALDOR TOPSOE A/S (Данія) ВАТ «НПК-Галичина» пакету базового інжинірингу.

За правилами ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади з питань економічної політики.

Як передбачено ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Враховуючи те, що актом приймання-передачі прав на ліцензію від 27.10.2008 року та актом від 12.03.2009 року №2 про передачу пакету базового інжинірингу підтверджено факт виконання нерезидентом HALDOR TOPSOE A/S (Данія) умов пп. 7.1.а та пп. 7.1.b розглядуваного контракту на користь позивача, за що останнім здійснено оплату в розмірі 2000000 Євро, судові інстанції дійшли цілком об'єктивного висновку про те, що доводи СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ Міндоходів про порушення ВАТ «НКП-Галичина» ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) є необґрунтованими.

Проте, суд першої інстанції, зокрема, безпідставно виходив з того, що визначені за період з 07.01.2011 року по 30.06.2011 року (відповідно до додатка №3 до акта перевірки від 19.01.2012 року №44/23-2/00152388) оспорюваним податковим повідомленням-рішенням санкції за своєю правовою природою є адміністративно-господарськими, а тому можуть бути застосовані лише в межах визначеного ст. 250 Господарського кодексу України гранично допустимого строку.

Так, з набранням 01.01.2011 року чинності Законом України від 02.12.2010 року №2756-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України» зі сфери дії ст. 250 Господарського кодексу України виключено штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи.

Порядок застосування цих санкцій з 01.01.2011 року врегульовано ст. 113, ст. 114 Податкового кодексу України, якими, зокрема, передбачено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Застосування за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), не передбачених цим Кодексом та іншими законами України, не дозволяється (п. 113.3 ст. 113 Податкового кодексу України).

Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу (п. 114.1 ст. 114 Податкового кодексу України).

В той же час, слід зазначити, що висновок про безпідставність застосування штрафних (фінансових) санкцій не може поєднуватись із висновком про відсутність правопорушення, оскільки в останньому випадку звільнення особи від відповідальності є наслідком відсутності факту протиправності діяння як обов'язкової підстави для застосування до суб'єкта заходів відповідальності.

Початок перебігу застосованого судами строку визначений моментом виявлення правопорушення, а його сплив - часом вчинення правопорушення. У разі ж недоведеності такого порушення строк застосування штрафних санкцій не може розпочатись, а тому і не може бути пропущений.

Таким чином, у даному випадку, зокрема, суд першої інстанції, застосувавши, хоча і помилково, наслідки пропуску контролюючим органом строку притягнення позивача до відповідальності, фактично встановив відсутність порушення останнім вимог Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), що, з урахуванням викладеного, дає підстави для висновку про об'єктивність задоволення позовних вимог та визнання протиправним й скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків судових інстанцій.

З огляду на викладене, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Замінити Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів на її процесуального правонаступника Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби.

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (правонаступника Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Львові Міжрегіонального головного управління Міндоходів) - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2012 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ І.О. Бухтіярова

___________________ Ю.І. Цвіркун