Справа № 127/16610/17
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/16610/17

Головуючий у 1-й інстанції: Сичук М.М.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

23 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Малик Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

у серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці (УПФ України в м. Вінниці) про визнання неправомірним рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії згідно ст. 26 та в порядку ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015, 2016 роки та зобов'язання відповідача нарахувати і виплачувати позивачу пенсію згідно ст. 26 та в порядку ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015, 2016 роки.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, просив скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову, якою в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Представник позивача про задоволення апеляційної скарги заперечив, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_4 з 2001 року призначено пенсію по ІІІ групі інвалідності від загального захворювання відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 01 листопада 2006 року позивачу призначено пенсію за вислугу років, відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проте, з 07 листопада 2006 року вказана вище виплата пенсії припинена, у зв'язку із працевлаштуванням позивача.

У червні 2017 року позивач подала до УПФ України в м. Вінниці заяву про призначення їй пенсії за віком, передбачену ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015, 2016 роки відповідно до положень ст. 40 цього Закону.

06 липня 2017 року УПФ України в м. Вінниці відмовило позивачу у врахуванні середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015, 2016 роки, оскільки ними зроблено переведення позивача з раніше призначеної пенсії в 2006 році за вислугою років на пенсію за віком.

Дані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв не на підставі, не в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058 (Закон №1058) відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058 передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач з 28 грудня 2001 року по 28 лютого 2005 року отримувала пенсію по ІІІ групі інвалідності від загального захворювання відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 01 листопада 2006 року позивачу призначено пенсію за вислугу років, відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Проте, з 07 листопада 2006 року вказана вище виплата пенсії припинена, у зв'язку із працевлаштуванням позивача.

У червні 2017 року позивач звернулась до УПФ України в м. Вінниці із заявою про призначення їй пенсії за віком, передбачену ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015, 2016 роки відповідно до положень ст. 40 цього Закону.

Тобто, в даному випадку має місце призначення іншої пенсії, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного закону, тому застосуванню не підлягають положення ч.3 ст.45 Закону №1058, на яку посилається відповідач.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта про те, що позивачу призначено у 2006 році пенсію за віком відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки пенсія за вислугу років та пенсія за віком є різними видами пенсії і не можуть ототожнюватись.

Згідно абзацу першого частини першої ст. 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно частини другої статті 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058 з урахуванням змін, внесених Законом України "Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VІ переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач після призначення пенсії за вислугу років продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Таким чином, оскільки позивач у 2017 році набула право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та вперше звернулась із заявою про призначення такої пенсії, то відповідачем неправомірно відмовлено їй у призначенні такої пенсії із застосуванням усередненого показника заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в Україні за 2014-2016 роки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2016 року №133/476/15-а.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про протиправність дій відповідача, щодо відмови позивачу застосувати при призначенні їй пенсії за віком, передбаченої ст.26 Закону "України "Про загальнобов'язкове державне пенсійне страхування", показник середньої заробітної платні у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для розрахунку пенсії за 2017 рік

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції обґрунтовані, постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 27 листопада 2017 року.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.