Справа № 826/13838/16
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 листопада 2017 року № 826/13838/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПриватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправними та скасування рішення,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, приватний нотаріус ОСОБА_1) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі по тексту - відповідач) з урахуванням збільшення позивних вимог просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 23 березня 2016 року про сплату 29 946,61 (двадцяти дев'яти тисяч дев'ятсот сорок шість гривень 61 копійки) податку на доходи фізичних осіб та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 7 486,65 (сім тисяч чотириста вісімдесят шість гривень 65 копійок; визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ) з єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 23.03.2016р. №Ф-2І у сумі 53 838, 26 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення №2/26-55-12-01 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23 березня 2016 року про донарахування 53 838,26 (п'ятдесяти трьох тисяч вісімсот тридцяти восьми гривень 26 копійок) єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та штрафних санкцій в розмірі 5 383,82 (п'ять тисяч триста вісімдесят три гривні 82 копійки).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2017 року адміністративну справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду на 17.08.2017 року.

Судове засідання, призначене на 17.08.2017 року, відкладалось на 05.10.2017 року.

В судовому засіданні 05.10.2017 року представник позивача та представник відповідача не заперечували проти переходу у письмове провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України суд Ухвалою від 05 жовтня 2017 року перейшов в письмове провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

В період з 25.01.2016 року по 12.02.2016 року відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності самозайнятої особи Приватного нотаріуса ОСОБА_1 з питань дотримання законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, затримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення ходових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та «пати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з - 04.04.2011р. по 31.12.2014р.

Документальною плановою виїзною перевіркою самозайнятої особи ОСОБА_1 встановлено порушення: - абз. 1 п.2 ч.1 ст.7, п.П ст.8, п.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями, у результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування у загальному розмірі 53838,26 грн., за 2014 рік; - п. 178.3 ст. 178 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI із змінами та доповненнями, в результаті чого знижено оподатковуваний чистий дохід в розмірі 182373,35 грн., за 2014 рік відповідно до п. 167.1 ст. 167, п. 178.2 ст. 178 податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті за наслідками проведеної перевірки, визначений у сумі 29946,61 грн., за 2014 рік.

Відповідно до встановлених порушень відповідачем було винесене податкове повідомлення-рішення № від 23 березня 2016 року, вимога про сплату боргу (недоїмки) ) з єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 23.03.2016р. №Ф-21 та рішення №2/26-55-12-01 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23 березня 2016 року.

Відповідно до п.п. 16.1.4. п. 16.1. ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1. ст. 14 ПК України сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання, вважається податковим боргом.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлюється Законом України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) (далі - ЗУ «Про нотаріат»).

Нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно з приписами ст. 32 ЗУ «Про нотаріат», приватний нотаріус сплачує податки, встановлені Податковим кодексом України.

Відповідно до п.п.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Отже, приватний нотаріус (позивач) є самозайнятою особою, яка здійснює незалежну професійну нотаріальну діяльність, а тому питання справляння податків з доходів позивача та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування слід досліджувати з врахуванням даних особливостей.

Так, оподаткування доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, регламентується нормами ст. 178 ПК України.

Згідно з п. 178.1 ст. 178 ПК України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із ст. 65 цього Кодексу.

Відповідно до п. 178.2 ст. 178 ПК України, доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу.

Пунктом 178.3 ст. 178 ПК України визначено базу оподаткування при здійсненні незалежної професійної діяльності, а саме, оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

У разі неотримання довідки про взяття на облік особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, об'єктом оподаткування є доходи, отримані від такої діяльності без урахування витрат.

Отже, у даному випадку, діяльність позивача як приватного нотаріуса відноситься до незалежної професійної діяльності, оподатковується за ставками податку, визначеними для оподаткування доходів фізичних осіб, а база оподаткування визначається як різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження незалежної професійної діяльності приватного нотаріуса.

Так, згідно з п. 178.4 ст.178 ПК України, фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб.

В Акті перевірки зазначено «про нереальність взаєморозрахунків між ТОВ «ВАРЯГ-2012» та позивачем» з посиланням на неподання інформації за ф. 1-ДФ! та наявності у перевіряючи результатів зустрічної перевірки зазначеного Товариства. Податкова не має правових підстав трактувати відсутність або наявність господарської операції.

Судом встановлено, витрати на придбання послуг з будівельно-оздоблювальних робіт відповідно до договору підряду №0207/14 від 02.07.2014 укладеного з ПП «ПРОТЕКТ», понесені у зв'язку із здійсненням незалежної професійної діяльності

Між приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 були укладені Договори найму приміщення 01.01.2014 року; 01.04.2014 року; 01.07.2014 року. На підставі вищезазначених Договорів позивач винаймає частку приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

02 липня 2014 року між приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 та ПП «ПРОТЕКТ» укладено говір підряду № 0207/14 на будівельно-оздоблювальні роботи, на підставі кого підрядник зобов'язувався у встановлений договором строк провести будівельно-оздоблювальні роботи та встановлення обладнання у приміщенні у знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 4.1 цього Договору оплата виконаних робіт здійснюється Замовником у розмірі, передбаченому кошторисом, а саме в сумі 148172,40 грн.

На виконання умов зазначеного договору ПП «ПРОТЕКТ» протягом 2014 року виконало обумовлені будівельно-оздоблювальні роботи, загальна вартість яких склала 148172,40 грн., що підтверджується актами приймання виконаних підрядних робіт та складеними до них відомостями про вартість виконаних будівельних робіт (та витрати), договірною ціною, локальним кошторисом. Факт виконання ПП «ПРОТЕКТ» робіт контролюючим органом в акті перевірки під сумнів не ставився. Оплата виконаних ПП «ПРОТЕКТ» робіт здійснювалась приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 шляхом внесення до каси ПП «ПРОТЕКТ» грошових коштів на загальну суму 148172,40 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру №43 від 06.10.2014 року, 45 від 09.10.2014 року, №49 від 16.10.2014 року, №51 від 23.10.2014 року.

Крім того, витрати в сумі 30 700,00 грн. на придбання послуг з обслуговування та ремонту комп'ютерної та офісної техніки відповідно до договору №08/01 від 08.01.2014 року, що підтверджується оплатою та актами виконаних робіт, копії яких містяться в матеріалах справи.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VI (в редакції чинній на час існування спірних відносин).

Суд вважає за доцільне звернути увагу на той факт, що чинне у період 2011-2014 років законодавство України, встановлюючи можливість зменшення оподатковуваного доходу особи, що провадить незалежну професійну діяльність, на витрати, які є необхідними для її провадження, не передбачає вичерпного переліку таких витрат.

Беручи до уваги наведене вище, суд прийшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення № від 23.03.2016 року, згідно якого збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування є протиправним і підлягає скасуванню.

Оцінюючи доводи сторін щодо визначення чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7% , та, відповідно, правомірність вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 23.03.2016 року № Ф-21 та рішення про застосування штрафних санкцій № 2/26-55-12-01 від 23.03.2016 року суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 вказаного Закону обов'язки, передбачені частиною 2 цієї статті, поширюються на платників, зазначених у пунктах 1, 4 та 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 4 Закону визначено, що платниками єдиного внеску є особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями.

За змістом ч. 11 ст. 8 України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Вказаною нормою встановлюються особливості сплати єдиного внеску для різних платників, перелік яких визначений у ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування". Відповідно до п. 5 ч. 1 зазначеної статті платниками єдиного внеску є особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме нотаріальною діяльністю, та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску, зазначені у п. 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Таким чином, приватні нотаріуси сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Звітним періодом для приватних нотаріусів визначено календарний рік.

Судом встановлено, в акті перевірки жодних зауважень з боку податкового органу щодо своєчасності та форми подання податкових декларацій про майновий стан і доходи у спірному періоді не наведено, протиправність формування показників відображених у вказаній декларації щодо визначення суми чистого оподатковуваного доходу чи не підтвердження такого доходу первинними документами бухгалтерського обліку контролюючим органом не зазначено.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", якою визначено базу нарахування єдиного внеску, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п. 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Отже, за приписами наведених норм законодавства, для приватних нотаріусів встановлено, що єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності за результатами календарного року, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, але в межах розміру мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Таким чином, встановлений механізм визначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок передбачає, що приватний нотаріус самостійно визначає таку суму доходу кожного місяця. Враховуючи вищенаведене, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, що забезпечує себе роботою самостійно, до контролюючого органу за результатами календарного року.

Отже, позивачем вірно розраховано суму та сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2011-2014 роки, а тому підстави для донарахування суми єдиного внеску та застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом ДФС або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску - відсутні, в зв'язку з чим вимога про сплату боргу (недоїмки) від 23.03.2016 року № Ф-21 та рішення про застосування штрафних санкцій № 2/26-55-12-01 від 23.03.2016 року є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

За вимогами ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із частиною 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Беручи до уваги положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 23 березня 2016 року.

Визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 23.03.2016 №Ф-21 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.03.2016 №2/26-55-12-01.

Присудити на користь Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 915,00 грн. за рахунок асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.В. Смолій