Справа № 592/7834/17
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 р.Справа № 592/7834/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

за участі:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Бондара А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.10.2017р. по справі № 592/7834/17

за позовом ОСОБА_1

до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправними дії Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови у здійсненні перерахунку розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці, яка викладена у рішенні від 12.07.2017 р. № 199621, зобов'язати Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з 04 липня 2017 року.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.10.2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області подало апеляційну скаргу, в якій просило постанову першої інстанції скасувати, прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг заявник посилаються на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з підстав та мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, вважав постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважав, що постанова суду першої інстанції є вмотивованою та не підлягає скасуванню.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 постановою Верховної Ради України від 12.11.2015 р. звільнений з посади судді апеляційного суду Сумської області.

24.11.2015 р. головою Апеляційного суду Сумської області видано наказ № 97-ОС «Про звільнення з посади судді та відрахування зі штату суду ОСОБА_1», яким позивача звільнено з посади судді та відраховано зі штату Апеляційного суду Сумської області 24.11.2015 року у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Згідно з довідкою Апеляційного суду Сумської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.12.2016 р. № 28 від 06.06.2017 р. суддівська винагорода позивача, яка враховується при нарахуванні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці склала 35786,66 грн., з яких 17600,00 грн. - посадовий оклад, 14080,00 грн. - вислуга років, 880 грн. - надбавка за адміністративну посаду, 1760,00 - надбавка за таємність, 1466,66 грн.- допомога на оздоровлення.

04.07.2017 р. позивач звернувся до Сумського об'єднаного УПФУ Сумської області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» надавши вказану довідку.

Рішенням Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області № 199621 від 12.07.2017 р. позивачу відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки про суддівську винагороду для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої Апеляційним судом Сумської області від 06.06.2017 р. № 28, оскільки згідно зі ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Іншого не передбачено. Враховуючи зазначене, допомога на оздоровлення не може бути врахована в заробітну плату для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що отримувані позивачкою особою суми матеріальної допомоги, яка нараховується відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", з якої були фактично нараховані та сплачені страхові внески, входять до складу фонду оплати праці для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, як альтернативи пенсії.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду та зазначає наступне.

Пунктом 8 частини 5 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

При цьому, в п.2 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 126 Конституції України положення ч. 3 ст. 11 Закону України "Про статус суддів" у взаємозв'язку з ч.8 ст. 14 Закону України "Про судоустрій України" (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

В п.3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України "Про статус суддів". Згідно з ч.1 ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Крім того, статтею 134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453- УІ (IX розділ) (далі - Закон № 2453-УІ) передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і ст. 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-УІІІ (IX розділ) (далі - Закон № 1402-УІІІ), на норми якого посилається відповідач, тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

До того ж, відповідно до п.п.2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за N 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Згідно п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-УІІІ коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-УІ. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Частиною 3 статті 141 Закону № 2453-УІ, з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Колегія суддів зазначає, що матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, її виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а тому відповідно входить до структури заробітної плати судді, з якої нараховувався та був сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а тому незалежно від того, що така виплата не є складовою суддівської винагороди, допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, як складова частина заробітної плати.

З наявних в матеріалах справи довідки Апеляційного суду Харківської області № 28 від 06.06.2017 р. вбачається, що виплата матеріальної допомоги, включена в оподатковуваний дохід судді, входить до фонду оплати його праці, тобто є складовою винагороди судді та з матеріальної допомоги отриманої позивачем, утримувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Крім того, згідно зі ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і ст.41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Наведений правовий висновок відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10 березня 2015 року у справі №21-70а15, яка в силу вимог ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, яка виплачувалася позивачу і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, відносяться до складу суддівської винагороди, з якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання, а тому у відповідача відсутні правові підстави для відмови позивачу у перерахунку грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги, внаслідок чого судом першої інстанції обґрунтовано зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням зазначеної в довідці від 12.07.2017 р. № 199621 матеріальної допомоги.

У Рекомендації Комітету Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці (пункт 54).

Таким чином, посилання апелянта на те, що при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання слід керуватись положеннями ст. 133 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", згідно з якими матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, а тому підстави для врахування її при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання відсутні, є помилковими.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що отримувані позивачем суми матеріальної допомоги, яка нараховується відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", з якої були фактично нараховані та сплачені єдиний внесок, входять до складу фонду оплати праці для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, як альтернативи пенсії.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.10.2017р. по справі № 592/7834/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 27.11.2017 р.