Справа № 820/2014/17
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 р.Справа № 820/2014/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника позивача Оробінської С.П.

представника відповідача Новікової А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці ДФС України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2017р. по справі № 820/2014/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Поларіс-100"

до Харківської митниці ДФС України

про скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Поларіс-100" (надалі по тексту позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці ДФС України (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

- скасувати рішення Харківської митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів, а саме: №807000011/2017/000106/2 від 24.02.2017 та №UA807000/2017/000110/2 від 06.03.2017;

- скасувати картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №807110000/2017/00034 від 24.02.2017 та №UA807190/2017/00004 від 06.03.2017.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2017 року Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Поларіс-100" до Харківської митниці ДФС України про скасування рішення та картки відмови задоволено в повному обсязі.

Скасовано рішення Харківської митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів №807000011/2017/000106/2 від 24.02.2017 та №UA807000/2017/000110/2 від 06.03.2017.

Скасовано картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Харківської митниці ДФС України №807110000/2017/00034 від 24.02.2017 та №UA807190/2017/00004 від 06.03.2017.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Поларіс-100" (61052, м.Харків, вул. Полтавський шлях, 31, офіс 20, ) сплачену суму судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці ДФС України (61003, м. Харків, вул. Короленка, 16-б, ).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2017 року та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2017 року залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Поларіс-100" в рамках здійснення зовнішньоекономічної діяльності у лютому місяці 2017 року було здійснено поставку товару за контрактом № Р-1-2016 від 01 листопада 2016 року, укладеного з резидентом Польщі компанією РОLSКАМР Sр.z.о.о.

Так, 01.11.2016 між резидентом Польщі компанією РОLSКАМР Sр.z.о.о. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Поларіс-100" укладено контракт №Р-1-2016, відповідно до умов якого постачальник взяв на себе зобов'язання поставити та продати покупцю заморожене куряче м'ясо, а покупець зобов'язався оплатити товар згідно з умовами даного контракту.

Відповідно до ст. 6 контракту №Р-1-2016 поставка товару за даним контрактом здійснюється на умовах, вказаних в проформах-інвойсах, інвойсах чи специфікаціях, у відповідності з "Інкотермс-2010".

Також суд вказує, що зовнішньоекономічна угода № Р-1-2016 була укладена на строк з 01.11.2016 по 31.12.2017.

Кількість товару (загальна за контрактом), яка поставляється в рамках контракту, визначається інвойсами на кожну окрему поставку. Тобто, загальна кількість товару це сума зазначена в усіх інвойсах до цього контракту.

Пунктом 4.1. контракту зазначено, що вартість товару за 1 кг вказується в проформа-інвойсах, інвойсах та/або у специфікаціях на кожну окрему поставку товару.

Таким чином, в рамках укладеного контракту передбачено безліч поставок товару.

Суд зазначає, що відповідно до специфікації № 3 від 03.01.2017 була узгоджена вартість чергової поставки товару - 0,23 євро/кг, а також зазначено, що об'єм товару може коригуватися за домовленістю сторін, як в меншу так й в більшу сторону.

Так як контракт передбачає 100% передоплату, на підставі вказаних вище домовленостей, постачальником РОLSКАМР Sр.z.о.о. був виставлений попередній рахунок (проформа-інвойс).

Відповідно до проформ-інвойсів об'єм поставки товару складає 84000 кг за ціною 0,23 євро/кг на загальну суму 19320 євро.

Відповідно до інвойсу №206/MAG/2017 від 22.02.2017 та №248/MAG/2017 від 03.03.2017, об'єм кожної поставки товару склав 21000 кг за ціною 0,23 євро/кг на загальну суму 4830,00 євро.

Після подання необхідних документів, відповідачем надіслано позивачу електронне повідомлення про необхідність надати додаткові документи.

Позивач, у своїй відповіді до Харківської митниці ДФС №5063 від 24.02.2017 та №5065 від 06.03.2017, зазначив, що ним надано усі необхідні матеріали.

Поряд із цим, митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості 807000011/2017/000106/2 від 24.02.2017 та №UA807000/2017/000110/2 від 06.03.2017, а також, оформлені картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 807110000/2017/00034 та № UA807190/2017/00004.

Підставою для коригування митної вартості є наявна в митному органі цінова інформація, наявна в ПІК Інспектор 2006 та ЄАІС про митні оформлення ідентичних та подібних товарів митне оформлення яких вже здійснено: МД № 205070000/2017/4451 від 06.02.2017, інформація що офіційно доводиться ДАМП ДФС - інформація надана Асоціацією "Всеукраїнська асоціація імпортерів м'яса та м'ясопродукції".

Крім того, судом встановлено, що графі 33 рішення про коригування митної вартості №807000011/2017/000106/2 митний орган зазначив, що "коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (резервним методом) у відповідності до статті 64 Митного кодексу України". Проте, у графі 31 вказаного рішення про коригування митної вартості відповідач вказав 3 метод - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 МК України).

Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення митного контролю, одночасно з поданням митної декларації, декларантом митному органу було подано документи, які підтверджують митну вартість товару, а саме: контракт №Р-1-2016 від 01.11.2016; вантажні митні декларації №807110000/2017/002613, №UA807190/2017/300349, специфікацію №3 від 03.01.2017, інвойс №206/MAG/2017 від 22.02.2017, інвойс №248/MAG/2017 від 03.03.2017, інвойси-проформа від 30.01.2017/1, CMR №20, CMR №48, платіжні доручення в іноземній валюті №5 від 20.02.2017, №6 від 01.03.2017, комерційну пропозицію від 02.01.2017, прайс-лист №73 від 02.01.2017, калькуляцію від 03.02.2017, сертифікати походження товару №0000048, № 0000092, ветеринарні свідоцтва на товар Ю-31 №030305, №030306, експортні декларації MRN 17PL302050E0010379, MRN 17PL302050E0012418, сертифікати якості №14170603/Q00031/17, №14170603/Q00042/17.

Отже, позивачем було надано відповідачу усі документи, які підтверджують заявлену митну вартість.

Відповідно до п. п. 1,2 ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Частиною третьою статті 53 МК встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Також, у разі наявності у митного органу обґрунтованого сумніву щодо визначення декларантом митної вартості товару, митний орган має право витребувати лише перелік документів наведений у ч. 3,4 ст. 53 МК України та лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності або помилковості задекларованої митної вартості, а не всі передбачені статтею 53 МК України.

Така позиція співпадає з висновками Верховного Суду України, наведеними у постанові ВСУ від 17 червня 2014 року за позовом ТОВ «Геліус» до Дніпропетровської митниці ДМС, які в силу приписів ст.244-2 КАС України є обов'язковими для врахування.

Відповідач обґрунтовує висновки про неправильність митної вартості товару тим, що позивачем під час митного оформлення товару надано документи, які не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, в зв'язку з виявленими та непідтвердженими розбіжностями в документах.

При цьому, митницею в рішенні про коригування митної вартості товару не зазначено, які саме документи подані декларантом під час митного оформлення товару в підтвердження митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

При цьому, оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, оскільки відповідачем не зазначено, які саме документи надані позивачем в підтвердження митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

За таких обставин, рішення про коригування митної вартості товару за змістом не відповідає приписам ч.2 ст.55 МК України, а тому є незаконним.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідачем під час митного оформлення товару та прийняття опорюваного рішення не дотримано приписів п.2 ч. 4 ст. 54 МК України, за змістом якого орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.

Між тим, направлений відповідачем лист в електронному вигляді на адресу позивача не містить інформації, які саме документи, надані позивачем до митного фоормлення не містять превних відомостей щодо числового значення складових митної вартості або ціни товару.

Митним органом у вказаному електронному повідомленні витребувано всі документи передбачені частиною 3 ст. 53 МК України.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не обгрунтовано доцільність витребування всіх документів, передбачених частиною 3 ст. 53 МК України, не наведно яким чином зазначені у запиті документи дають можливість пересвідчитися у правильності або помилковості задекларованої митної вартості.

Отже, в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, що свідчать про наявність обґрунтованих підстав вважати, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару.

Посилання митного органу в апеляційній скарзі на те, що платіжні доручення №5 від 20.02.2017 року та №6 від 01.03.2017 року не містили відмітки банку, а отже не підтверджували оплату товару, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки митницею в електронних повідомленнях від 24.02.2017 року та від 06.03.2017 року та в рішеннях про коригування митної вартості товару не відображено вказану інформацію.

При цьому, в матеріалах справи містяться вказані платіжні доручення з відміткою ПАТ «УКРСОЦБАНК».

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що в документах наданих декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару містилися розбіжності, які не підтверджували числові значення складових митної вартості товару, а саме в платіжних дорученнях №5 від 20.02.2017 року та №6 від 01.03.2017 року, які було надано до митниці разом з ЕМД, вказано суму товару 4830,00 євро, а в рахунку-проформі № 30.01.2017/1 від 30.01.2017 р. передбачено вартість товару 19320,00 євро., колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Зовнішньоекономічний контракт № Р-1-2016 був укладений на строк з 01.11.2016 по 31.12.2017.

Пунктом 4.1 контракту передбачено, що вартість товару за 1 кг вказується в проформах-інвойсах, інвойсах та/або у специфікаціях на кожну окрему поставку товару.

Тобто, в рамках укладеного контракту було передбачено не одну поставку товару.

Відповідно до специфікації № 3, доданої до контракту, загальна вартість товару склала 38640,00 євро, а вартість товару за кілограм склала 0,23 євро/кг.

Рахунок-проформа № 30.01.2017/1 від 30.01.2017 р. був виданий на підставі контракту № Р-1-2016 та специфікації № 3 та відображав домовленість поставки товару за ціною 0,23 євро/кг.

Згідно інвойсів №206, №248 ціна поставки товару визначена у розмірі 0,23 євро/кг.

Отже, колегія суддів зазначає, що надані декларантом документи підтверджували митну вартість товару за ціною 0,23 євро/кг.

Посилання митниці на обґрунтованість коригування митної вартості спірного товару з огляду на наявну в митниці цінову інформацію по фактам митних оформлень ідентичних або подібних (аналогічних) товарів в інших митницях України та цінову інформацію, наданою Асоціацією "Всеукраїнська асоціація імпортерів м'яса та м'ясопродукції", колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Отже, зі змісту вказаної норми випливає, що до митної вартості включаються не лише ціна, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за товари, а й додаткові витрати, якщо вони не включалися до ціни товару.

Проте, митним органом при порівнянні рівня митної вартості, заявленої позивачем, з митною вартістю ідентичних та аналогічних товарів не вивчалося питання щодо умов поставки вказаних товарів та складових, що включалися до митной вартості товару, а тому колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на наявну в митниці цінову інформацію по фактам митних оформлень ідентичних або подібних (аналогічних) товарів в інших митницях України при коригуванні митної вартості спірного товару позивача.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що позивачем для митного оформлення товару надано митниці належні та допустимі докази на підтвердження ціни договору, а надані документи не містять розбіжностей та вказують, що їх дані піддаються обчисленню.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, відповідачем не виконано обов'язок покладений приписами вказаної статті та не доведено, що декларантом позивача заявлені неповні, необ'єктивні та непідтверджені документально відомості про митну вартість товару.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про скасування рішень Харківської митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів №807000011/2017/000106/2 від 24.02.2017 та №UA807000/2017/000110/2 від 06.03.2017 та карток відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Харківської митниці ДФС України №807110000/2017/00034 від 24.02.2017 та №UA807190/2017/00004 від 06.03.2017.

За таких обставин, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС України залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 01.08.2017р. по справі № 820/2014/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко Я.М.
Судді(підпис) (підпис) Шевцова Н.В. Мельнікова Л.В.
Повний текст ухвали виготовлений 28.11.2017 р.