Справа № 450/2193/17
Суддя: Кукса Д. А.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/2193/17 Провадження № 2-а/450/150/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року устомитівський районний суд Львівської області

в складі : головуючого судді Кукси Д. А.

при секретарі Пундор Б. Г.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Галицького обєднання управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання неправомірними дій Галицького обєднання управління Пенсійного фонду України м. Львова, зобовязання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії по інвалідності, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась в Пустомитівський районний суд Львівської області з адміністративним позовом до Галицького обєднання управління Пенсійного фонду України м. Львова, позовні вимоги якого пізніше уточнила, в кому просить : визнати поважною причину пропуску строку на звернення до суду з даним позовом і поновити його; визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області, правонаступником якого є Галицьке обєднане управління Пенсійного фонду України м.Львова, щодо припинення з 08.06.2016 року виплати пенсії по інвалідності та зобовязати відновити виплату з 08.06.2016 року; визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в Пустомитівському районі Львівської області, правонаступником якого є Галицьке обєднане управління Пенсійного фонду України м.Львова, щодо непроведення з січня 2015 року перерахунку пенсії по інвалідності та зобовати провести перерахунок з 01 січня 2015 року; стягнути з Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова та отримувала пенсію як інвалід 3-тьої групи загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Окрім цього, продовжує працювати та перебуває на посаді судді Львівського апеляційного господарського суду. З 01.04.2015 року відповідачем припинено виплату даної пенсії з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Однак, рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 3016 було визнано неконституційною заборону виплати пенсій, призначених відповідно до Закону № 1058-IV особам, які працюють на окремих садах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Відповідно до п.2 резолютивної частини зазначені нормативно-правові акти визначено як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, а пунктом 5 резолютивної частини передбачено, що рішення Конституційного Суду України на має преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними. З огляну на наведене, з діями відповідача по припиненню виплати пенсії позивачка не погоджується та вважає, що оскільки пенсія призначена безстроково, її виплата не може бути припинена в жодному випадку та підлягає відновленню з моменту визнання неконституційною заборону виплати такої, тобто з 06.08.2016 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просить захистити та відносити порушені права позивачки ОСОБА_3В, на отримання пенсії, шляхом завдолення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні подала заперечення на адміністративний позов в якому просить відмовити в задоволенні позову з огляду на те, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, визначено: «тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом,законами України «Про статус народного депутата України»., «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія призначена відповідно до цієї статті, не виплачується. Підставою для припинення виплати пенсії є саме факт роботи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно зазначеним законам, при чому в даному випадку не має значення чи набула особа таке право ( тобто чи наявні підстави визначені законом для її призначення вік. інвалідність) чи ні. Позивачка займаючи посаду судді Львівського апеляційного господарського суду працює відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів, а отже має право на призначення пенсії відповідно до спеціального закону - Закону України Про судоустрій і статус суддів, а тому в даній ситуації на неї розповсюджується дія ст. 47 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Окрім цього, вважає вимоги позивача щодо проведення перерахунку пенсії безпідставними, оскільки незалежно від наявності права особи на пенсію (перерахунок пенсії) існує обов'язкова процедура прийняття рішення пенсійним органом, яка передбачає, зокрема, необхідність звернення особи з відповідною заявою до органу, який розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії. На підставі заяви ОСОБА_3 від 23.12.2014 року було здійснено перерахунок з 01.01.2015 року та станом на 07.09.2017 року ОСОБА_3 із заявою про перерахунок пенсії не зверталась.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У ч. 1 ст. 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 перебуває на обліку у Галицькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Львова, як працюючий пенсіонер, інвалід ІІІ групи внаслідок загального захворювання, з 20.12.2010 року одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач ОСОБА_3 продовжує працювати на посаді судді Львівського апеляційного господарського суду.

Судом встановлено, що до березня 2015 року відповідач здійснював позивачу ОСОБА_3 виплату пенсії по інвалідності, як працюючому пенсіонеру. Проте, з 01.04.2015 року було припинено виплату пенсії у звязку з внесенням Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 змін до абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-VI від 09.07.2003, яку викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

У подальшому, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Аналогічні зміни також внесено до положень ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень вищезазначеного Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VІІІ порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширювався на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії. Згідно п. 1 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ цей Закон набрав чинності з 01.04.2015.

Крім того, з 01.01.2016 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VІІІ від 24.12.2015, яким було продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (зі змінами, внесеними Законом України № 911-VIII, які набрали чинності з 01.01.2016 ) було передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Законупоновлюється.

Таким чином, запровадженні Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення " від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24 грудня 2015 року та Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 212-VIII від 02.03.2015 року суперечать статтям 22,46,58 Конституції України щодо недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод в тому числі і в сфері соціального захисту та пенсійних виплат.

Крім того, статтею 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, та іншими Законами, призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

08.06.2016 Конституційним Судом України прийнято рішення № 4-рп/2016 (справа №1-8/2016), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015;

- пункту 5 розділу III Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 в частині скасування з 01.06.2015 норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 було визнано неконституційною заборону виплати пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку щодо правомірності поновлення ОСОБА_3 виплати пенсії по інвалідності, а саме з 08.06.2016, оскільки в рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 визначено зазначені нормативно-правові акти як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Відтак, Рішення Конституційного Суду України N4-рп/2016 від 08.06.2016 в частині визнання неконституційними положень вказаного законодавства підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли після 08.06.2016 та зворотної сили не має.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з 08 червня 2016 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

За таких обставин, слід зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова відновити з 8 червня 2016 року виплату ОСОБА_3 пенсії по інвалідності, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, щороку здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, порівняно з попереднім роком.

За приписами частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Як вище встановлено судом ОСОБА_3 станом на дату призначення пенсії та по даний час працює на посаді судді Львівського апеляційного господарського суду.

Судом встановлено, що 23 грудня 2014 року позивачка ОСОБА_3 зверталась до Управління Пенсійного Фонду України в Пустомитівському районі Львівської області з письмовою заявою про перерахунок пенсії по інвалідності, призначеної відповідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування виходячи з більш високого заробітку. На підставі даної заяви Управлінням Пенсійного Фонду було здійснено перерахунок пенсі з 01.01.2015 року, що відображено розпорядженням 169879 від 24.12.2014 року.

Станом на час розгляду справи, позивачка ОСОБА_3 не позбавлена права на перерахунок пенсії, із бепосереднім зверненням із заявою про перерахунок пенсії до Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова.

За вказаних обставин, позвоні вимоги позивачки зварич О.В. в частині визнання неправомірними дії відповідача щодо непроведення з січня 2015 року перерахунку пенсії по інвалідності та зобовязання до проведення перерахунку суд вважає безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Під строком звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом розуміють проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Визначальним для можливості отримання судового захисту суб'єктивного права є з'ясування моменту початку перебігу строку звернення до суду. За загальним правилом, установленим ч.ч. 2, 3 ст. 99 КАС України, загальним строком для звернення до адміністративного суду є шестимісячний строк, який, якщо не встановлене інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Отже, виходячи з приписів указаної норми, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду пов'язується, з одного боку, з об'єктивним моментом, тобто порушенням суб'єктивного права, а з другого боку, із суб'єктивним моментом, коли особа, яка звертається до суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відтак, варто зазначити, що поняття «місяць виплати» та «початок строку звернення до суду» не пов'язані між собою. Початок строку звернення до суду пов'язаний лише з часом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права, а тому він не може обчислюватися з відповідної дати місяця, за який оспорюється розмір виплати. Поряд із цим, згідно ч. 4 ст. 99 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

При дослідженні адміністративного позову судом установлено, що з метою досудового порядку вирішення спору ОСОБА_3 03.01.2017 року звернулася до УПФУ у Пустомитівському районі Львівської області з письмовим листом (заявою) щодо відновлення їй виплат пенсії. Однак вимоги позивачки задоволенні не були.

Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що позивачка дізналася про порушення свого права, себто щодо рішення про відмову у виплаті (у відновленні виплати) пенсії, у січні 2017 року.

Судом встановлено, що у звзку з погіршенням стану здоровя позивачка систематично зверталась за медичною допомогою, що підтверджується довідкою від 14.08.2017 року під № 47 та випискою з медичної карти.

Даний спір виник у публічно-правових відносинах, із приводу чого позивачка звернулася до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням зазначеного спору і захистом охоронюваних законом своїх прав, свобод та інтересів. Дослідженням матеріалів адміністративної справи встановлено наявність обґрунтованих обставин для визнання причин пропуску строку поважними та поновлення строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 18, 71, 104, 159, 160, 161-163, 167 КАС України, суд-

постановив:

позовні ОСОБА_3 до Галицького обєднання управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання неправомірними Галицького обєднання управління Пенсійного фонду україни м. Львова, зобовязання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії по інвалідності задоволити частково.

Поновити ОСОБА_3 строк на звернення до суду з даним позовом.

Визнати неправомірними дії Галицького обєднання управління Пенсійного фонду України м. Львова, щодо припинення з 08.06.2016 року виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючої на посаді судді Львівського апеляційного господарського суду.

Зобовязати Галицьке обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова відновити з 08.06.2016 року виплату пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючої на посаді судді Львівського апеляційного господарського суду.

Стягнути на користь ОСОБА_3 за рахунок державного бюджету судовий збір у розмірі 1280,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського адміністративного апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СуддяОСОБА_4