Справа № 825/1385/17
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року м. Чернігів Справа № 825/1385/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді - Бородавкіної С.В.
за участі секретаря - Гайдука С.В.,
представника позивача - Акуленка В.М.,
представника відповідача - Купцова І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Воєнно-наукового управління Генерального штабу Збройних сил України про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу в частині,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Воєнно-наукового управління Генерального штабу Збройних сил України (далі - Управління) та, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо складання службового розслідування, результати якого оголошено наказом начальника Воєнно-наукового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 31.07.2017 № 54;
- визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу начальника Воєнно-наукового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 31.07.2017 № 54.
Свої вимоги мотивує тим, що повідомлення про результати розгляду заяви начальником Управління до позивача не надходило, будь-яких пояснень стосовно питань досліджених в ході проведення розслідування, він не надавав. Також, під час проведення службового розслідування не досліджено обставин, що передбачені п. 3 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, зокрема: не встановлено наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; не встановлено конкретних неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; не визначено ступінь вини позивача; не з`ясовано форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; не досліджено умови та причини, що сприяли правопорушенню.
Враховуючи наведене, вважає, що при застосуванні стягнення у вигляді оголошення дисціплінарного стягнення «Догана» відповідачем не враховано суть діяння, обставини його скоєння, а тому таке стягнення є протиправним.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, надав письмові заперечення та пояснив, що службове розслідування проводилося з метою встановлення конкретних неправомірних дій службових осіб при погодженні та затвердженні документів науково-дослідної роботи шифр «Тотоха», причин та умов, що сприяли правопорушенню та ступеню вини посадових осіб, що відповідає вимогам п. 1.2 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України. Підстави накладення на позивача дисциплінарного стягнення обґрунтовані актом проведення службового розслідування. В ході проведення службового розслідування комісією, призначеною для її проведення, були відібрані пояснення від осіб причетних до погодження науково-дослідної роботи шифр «Тотоха», які були враховані при внесені пропозицій щодо притягнення винних осіб до відповідальності.
Службовим розслідуванням встановлено факт порушення порядку погодження службових документів, передбаченого п. 2.9.20 Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 16.09.2013 № 200, з боку заступника командира військової частини НОМЕР_1 з льотної підготовки - старшого льотчика-випробувача полковника ОСОБА_1 та заступника командира військової частини НОМЕР_1 з наукової роботи полковника ОСОБА_2 . Зокрема, під час ознайомлення із вищевказаним документом у позивача з`явилось декілька зауважень до його змісту, у зв`язку із чим ним були здійснені власноручні корективи у текст шляхом креслень та записів кульковою ручкою між рядків надрукованого тексту, після чого, не чекаючи відповідних виправлень зі сторони виконавця документу, ОСОБА_1 здійснив його погодження, шляхом проставлення візи на останньому аркуші Програми.
Зазначив, що Інструкцією з діловодства у Збройних Силах України не передбачено внесення корективів у документ кульковою ручкою посадовою особою, яка здійснює його погодження. У разі наявності зауважень до проекту документу, внесення корективів до нього здійснюється шляхом обговорення проекту документа із заінтересованими сторонами з метою пошуку взаємоприйнятного рішення. У разі недосягнення згоди між заінтересованими сторонами, віза повинна включати надпис «Погоджено із зауваженнями», а зауваження і пропозиції повинні бути викладені на окремому аркуші.
Враховуючи вищезазначене, вважає, що полковник ОСОБА_1 та полковник ОСОБА_2 при погодженні науково-дослідної роботи шифр «Тотоха» діяли не у спосіб передбачений Інструкцією з діловодства у Збройних Силах України, що призвело до відповідних порушень і, як наслідок, притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності.
Крім того, службовим розслідуванням встановлено факт порушення порядку звернення військовослужбовців із пропозиціями, заявами та скаргами з боку полковника ОСОБА_1 .
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені частково, враховуючи таке.
ОСОБА_1 проходить військову службу в Управлінні на посаді заступника командира військової частини з льотної підготовки старшого льотчика-випробувача.
Судом встановлено, що наказом начальника Управління від 17.07.2017 № 50, відповідно до вимог ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» та листа Військового прокурора Чернігівського гарнізону від 19.06.2017 № 14-1910 з метою проведення службового розслідування щодо дій службових осіб військової частини НОМЕР_1 , призначено уповноважену комісію (а.с. 54, 74).
За наслідками службового розслідування комісією було складено акт, затверджений начальником Управління 21.07.2017 (а.с. 50-52).
Як вбачається зі змісту акту, службове розслідування проводилось з метою з`ясування правомірності дій службових осіб військової частини НОМЕР_1 при погодженні та затвердженні документів науково-дослідної роботи шифр «Тотоха», а саме при погодженні Програми дослідницьких випробувань вертольоту Мі-8МСБ-В зав. № 9732977 з встановленим комплексом 524Р та ПТУР «Бар`єр» (далі Програма).
Зокрема, у ході погодження Програми відбулась зміна тексту в його окремі розділи, а саме в розділ 5.10 щодо складу льотного екіпажу, який буде проводити дослідницькі випробування вертольоту МІ-8МСБ-В зав. № 9732911 з встановленим комплексом 524Р та ПТУР «Бар`єр». Так, після доповіді виконавцем документу підполковником ОСОБА_3 про виникнення суперечливих питань, полковником ОСОБА_4 було прийняте рішення щодо залишення тексту п. 5.10 без врахування зауважень наданих полковником ОСОБА_1 , а саме: проведення випробувань складом екіпажу військової частини НОМЕР_1 ; або сумісним екіпажем військової частини НОМЕР_1 та ПАТ «Мотор Січ»; або екіпажем ПАТ «Мотор Січ», оскільки зазначені зауваження суттєво обмежують варіанти залучення екіпажів до проведення випробувань.
При цьому було враховано, що полковник ОСОБА_1 не є науковим керівником або відповідальним виконавцем науково-дослідної роботи (далі - НДР) «Тотоха», та як заступник командира військової частини НОМЕР_1 з льотної підготовки, під час розробки програм дослідницьких випробувань може відповідати (у разі їх проведення безпосередньо командиром військової частини НОМЕР_1 ) лише за змістовну частину її підрозділу щодо обсягу, умов та режимів польотів, а не загального порядку проведення випробувань, не несе ніякої відповідальності за терміни виконання НДР та Плану наукової та науково-технічної діяльності військової частини НОМЕР_1 у цілому.
Також, можливість виконання польотів виключно льотним екіпажем військової частини НОМЕР_1 згідно діючих нормативних документів передбачено лише для державних випробувань, які проводяться в рамках дослідно-конструкторських робіт за державним замовленням, тому пропозиції полковника ОСОБА_1 до Програми є безпідставними.
Таким чином, внесені в Програму зміни не потребували погодження полковником ОСОБА_1 , так як лежать поза межами його безпосередньої службової компетенції та особистої відповідальності, не суперечать вимогам діючої нормативної документації, а також сприяють забезпеченню своєчасності виконання НДР «Тотоха» та Плану наукової та науково-технічної діяльності військової частини НОМЕР_1 у цілому.
В свою чергу, на засіданні секції № 1 науково-технічної ради військової частини НОМЕР_1 були прийняті рішення щодо складу льотного екіпажу (екіпаж військової частини НОМЕР_1 , сумісний екіпаж в/ч НОМЕР_1 та ПАТ «Мотор Січ», екіпаж ПАТ «Мотор Січ»), що було викладено в п. 5.10 розділу 5 «Умови та порядок проведення випробувань» Програми. Вказаний проект рекомендовано для підпису та затверджено командиром військової частини НОМЕР_1 .
Враховуючи наведене комісія прийшла до висновку, що в ході службового розслідування було виявлено порушення з бору полковника ОСОБА_1 щодо порядку погодження документів у ЗС України та Статутів ЗС України щодо порядку звернення військовослужбовців до командира та правоохоронних органів. Полковник ОСОБА_1 під час ознайомлення з документом вніс правки в текст Програми, та не чекаючи відповідних виправлень з боку виконавця, поставив свій підпис, чим порушив Інструкцію з діловодства в Збройних Силах України, затверджену наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 16.09.2013 № 200. Також, позивач, встановивши факт неврахування наданих ним зауважень до Програми, безпосередньому командиру не доповів, а звернувся до Військової прокуратури Чернігівського гарнізону, чим порушив ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 110, 111 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
У зв`язку із зазначеним, комісія запропонувала за порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України полковнику ОСОБА_1 оголосити догану.
В подальшому, наказом начальника Управління від 31.07.2017 № 54 (п. 2 Наказу), за порушення вимог п. 2.9.20 Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 16.09.2013 № 200, вимог ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 110, 111 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, полковнику ОСОБА_1 оголошено сувору догану (а.с. 73).
Вважаючи дії відповідача щодо складання службового розслідування та пункт 2 вищевказаного наказу протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.
Відповідно до ст. 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст. 16 Статуту).
Згідно із ст. 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України регулює Інструкція про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 № 82 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 30.03.2004 за № 385/8984 (далі Інструкція, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Так, п. 1.2 Інструкції визначено, що службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.
Рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові особи у разі необхідності клопочуть за підпорядкованістю про призначення службового розслідування (п. 1.3 Інструкції).
Відповідно до п. 1.5 Інструкції службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження
Відповідно до п. 4.1 Інструкції за результатами службового розслідування складається акт.
Акт службового розслідування підписується особами, якими воно проводилося. Кожен учасник розслідування має право викласти свою окрему думку. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування (п. 4.2, 4.3 Інструкції).
Відповідно до пунктів 5.1 та п. 5.2 Інструкції, посадова особа, яка призначала службове розслідування, розглядає у 10-денний термін акт та всі інші матеріали службового розслідування і приймає відповідне рішення. Про прийняте рішення повідомляється військовослужбовцю, стосовно якого проводиться службове розслідування.
Суд звертає увагу, що вирішення питання щодо необхідності проведення (складання) службового розслідування та можливості завершення службового розслідування належить до виключної компетенції комісії, яка його проводить, та начальника Управління. При цьому, суд зазначає, що Інструкція не містить вичерпного переліку підстав для призначення службового розслідування. Навпаки, у випадку необхідності начальник Управління має право призначити службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.
Судом встановлено та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні, що на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» та листа Військового прокурора Чернігівського гарнізону від 19.06.2017 № 14-1910, начальником Управління було призначено службове розслідування щодо дій службових осіб військової частини НОМЕР_1 під час погодження Програми.
В ході проведення службового розслідування, комісією було досліджено документи, що стосуються вищевказаних обставин, відібрано пояснення осіб, які мають відношення до погодження Програми, в тому числі і у позивача (а.с. 50-72, 101-108). На думку комісії, матеріалів, зібраних під час службового розслідування, було достатньо для складення та затвердження акту службового розслідування.
Враховуючи наведене, протиправних дій начальника Управління щодо складання та завершення службового розслідування судом не встановлено, тому в задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо складання службового розслідування, результати якого оголошено наказом начальника Воєнно-наукового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 31.07.2017 № 54, слід відмовити.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування пункту 2 наказу начальника Управління від 31.07.2017 № 54, суд зазначає таке.
Відповідно до п. 5.3 Інструкції притягнення військовослужбовця за результатами службового розслідування до відповідальності здійснюється згідно з вимогами чинного законодавства. Дисциплінарне стягнення накладається у терміни, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Згідно із ч. «б» ст. 51 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.3.1999 № 551-XIV, на сержантів (старшин) (крім військовослужбовців строкової військової служби), може бути накладене таке стягнення як догана.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (ст. 86 Дисциплінарного статуту).
Згідно із Розділом 3 Інструкції, розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.
Таким чином, для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного скоєння ним дій чи бездіяльності. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку військовослужбовця та його ставлення до виконання службових обов`язків.
Як вбачається із матеріалів службового розслідування, комісією було зроблено висновок про порушення ОСОБА_1 , в тому числі, Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 16.09.2013 № 200 (далі Інструкція № 200) (а.с. 94-100).
Зокрема, п. 2.9.20.5 Інструкції № 200 передбачає, що якщо зроблено зауваження (надано пропозиції) до проекту документа, то посадова особа, що підготувала його, зобов`язана провести обговорення проекту документа із заінтересованими сторонами з метою пошуку взаємоприйнятного рішення. Посадова особа, яка розробляла проект документа, у разі згоди із зауваженнями (пропозиціями) вносить до проекту необхідні зміни (поправки). Якщо такого рішення не прийнято, то проект документа візується із зауваженнями і пропозиціями, які викладаються на окремому аркуші.
Зі змісту вказаного пункту вбачається, що його вимоги поширюються на осіб, які розробляють проекти документів і саме вказані особи зобов`язані його дотримуватись. Однак, як зазначає представник відповідача та встановлено в акті службового розслідування, ОСОБА_1 не був науковим керівником або відповідальним виконавцем науково-дослідної роботи «Тотоха», та не займався розробкою Програми, а тому суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на недотримання ОСОБА_1 вище зазначених вимог Інструкції № 200.
Також, суд вважає необґрунтованими висновки комісії щодо порушення позивачем вимог Статуту та Дисциплінарного статуту, враховуючи таке.
Відповідно до ст. 14 Статуту із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Разом з тим, ст. 110 Дисциплінарного статуту встановлено, що усі військовослужбовці мають право надсилати письмові звернення або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів досудового розслідування та інших державних органів у разі, зокрема, незаконних рішень, дій (бездіяльності) щодо них командирів чи інших військовослужбовців, порушення їх прав, законних інтересів та свобод.
Згідно із ст. 111 Дисциплінарного статуту з інших питань службової діяльності скарга подається безпосередньому командирові тієї особи, чиї дії оскаржуються, а якщо ті, хто подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, скарга подається у порядку підпорядкованості.
Як вбачається із заяви ОСОБА_1 від 14.06.2017, поданої Військовому прокурору Чернігівського гарнізону, позивач просив провести перевірку щодо правомірності дій службових осіб військової частини НОМЕР_1 при погодженні та затвердженні документів науково-дослідної роботи «Тотоха», оскільки вони були направлені без внесених ОСОБА_1 правок, але з погоджувальним підписом позивача (а.с. 74 зворот). Тобто, звертаючись до Військової прокуратури Чернігівського гарнізону із скаргою ОСОБА_1 зазначав про порушення своїх прав, законних інтересів та свобод службовими особами військової частини НОМЕР_1 без зазначення з чиєї вини, що відповідно до вищевказаних вимог Дисциплінарного статуту є підставою для безпосереднього звернення до відповідних органів у порядку підпорядкованості, а не командира Управління.
Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 113 Дисциплінарного статуту ніхто не може бути скривджений на службі чи покараний за те, що він подає пропозицію, заяву чи скаргу.
Крім того, суд враховує, що в листі від 07.09.2017 № 306/1/6431 Військова служба правопорядку у Збройних Силах України зазначила про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності без достатніх підстав, оскільки не враховано конституційне право громадянина направляти звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів (ст. 40 Конституції України). Враховуючи викладене та з метою недопущення порушень законодавства у подальшому за результатами перевірки на адресу Управління Службою правопорядку готується до внесення подання, в якому, зокрема, буде запропоновано скасувати накладене на позивача стягнення (а.с. 39).
Так, з акту службового розслідування щодо позивача вбачається, що в ході проведення службового розслідування та при виданні оскаржуваного наказу, відповідачем не проведено об`єктивного, повного та всебічного дослідження обставин; не встановлено та не обґрунтовано, в чому полягає провина позивача, тяжкість вчиненого проступку; не доведено вину в скоєнні проступків, що, в свою чергу, спричинило застосування дисциплінарного стягнення, у вигляді догани, що за даних обставин є протиправним та не ґрунтується на вимогах вищевказаного законодавства.
Враховуючи наведене, суд вважає, що жодних доказів, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 вимог Інструкції № 200, Статуту чи Дисциплінарного статуту відповідачем суду не надано, а тому позовну вимогу в частині визнання протиправним та скасування пункту 2 наказу начальника Управління від 31.07.2017 № 54 слід задовольнити.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України
Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 мають бути задоволені частково.
Керуючись статтями 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу начальника Воєнно-наукового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 31.07.2017 № 54 ''Про результати службового розслідування щодо дій службових осіб військової частини НОМЕР_1 ''.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.В. Бородавкіна