Справа № 806/2553/17
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м.Житомир справа № 806/2553/17

категорія 9.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токаревої М.С.,

секретар судового засідання Мельниченко О.В.,

за участю: представників відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення. В обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі акту перевірки №399/06-30-13-10/НОМЕР_1 від 24.07.2017 Головним управлінням ДФС у Житомирській області було винесено податкове повідомлення-рішення № від 09.08.2017, яким до нього застосовано штрафні санкції та нараховано пеню у сумі 26666,70 грн. Позивач вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для винесення спірного податкового повідомлення-рішення, а тому просить визнати його протиправним та скасувати.

Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та заперечував щодо його задоволення з підстав викладених у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

У ході судового розгляду справи було встановлено, що Головним управлінням ДФС у Житомирській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог валютного законодавства при виконанні експортного контракту від 01.10.2014 №2 укладеного з CD TREIMPORT/TOMRERMESTER COLIN DONALDSON за період з 01.10.2014 по 30.06.2017.

За результатами проведеної перевірки було складено акт №399/06-30-13-10/НОМЕР_1 від 24.07.2017 у якому контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем ст.1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" при виконанні експортного контракту від 01.10.2014 №2 укладеного з CD TREIMPORT/TOMRERMESTER COLIN DONALDSON, оскільки за період з 01.10.2014 по 30.06.2017 валютні кошти у сумі 7115,27 євро надійшли із порушенням термінів розрахунків ( граничний термін 19.01.2015), зокрема:

- кошти у сумі 1000 євро надійшли 10.03.2015, кількість прострочених днів 50;

- кошти у сумі 4800 євро надійшли 25.03.2015, кількість прострочених днів 65;

- кошти у сумі 1315,27 євро надійшли 23.04.2015, кількість прострочених днів 94.

На підставі вказаного акту Головним управлінням ДФС у Житомирській області було винесено податкове повідомлення-рішення № від 09.08.2017, яким до позивача за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД застосовано штрафні санкції та нараховано пеню у сумі 26666,70 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем факт допущених порушень не заперечувався, а оскаржуючи податкове повідомлення-рішення він посилається на порушення податковим органом строків застосування адміністративно-господарських санкцій, визначених статтею 250 Господарського кодексу України.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Частиною 3 статті 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" передбачено, що строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості.

Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" строки, зазначені у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, у разі виконання резидентами операцій за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з частиною 5 статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею.

Відповідно до пункту 58.2 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського кодексу України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Однак, Законом України від 02.12.2010 № 2756-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України", який набув чинності з 01.01.2011, статтю 250 Господарського кодексу України доповнено частиною другою, якою передбачено, що дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

Це зумовлено тим, що Податковий кодекс України містить спеціальні норми, які встановлюють строки для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків.

Так, згідно з пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом.

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Аналізуючи наведені норми Господарського кодексу України, суд вважає, що вживаний у частині 2 статті 250 цього Кодексу термін "штрафні санкції" є узагальнюючим, та охоплює санкції у вигляді як штрафу, так і пені.

Враховуючи, що відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган (органи доходів і зборів - державної фіскальної служби) є відповідальною особою за нарахування пені за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності; частиною 1 статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" встановлений розмір пені, як штрафної санкції та частиною 5 статті 4 цього Закону контролюючий орган наділяється правом стягнення пені, до спірних правовідносини сторін має застосуватися положення частини 2 статті 250 Господарського кодексу України.

Отож, до спірних правовідносин положення ч.1 статті 250 Господарського кодексу України застосуванню не підлягають в силу обмеження, що містить частина друга цієї статті, тому посилання позивача на вказану норму є безпідставним.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 09.08.2017 прийнято відповідачем у межах строків, визначених у п.102.1 ст.102 ПК України, а відтак у задоволенні позовних вимог задоволенню слід відмовити.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 23 листопада 2017 р.