Справа № 215/1103/17
Суддя: Науменко Я. О.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 215/1103/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Науменко Я.О.

за участю секретаря Конопліної С.І.

розглянувши відповідно до положень ст. 41 КАС України без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції України рядового поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 26.02.2017 р.; третя особа - Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі ДПП,

встановив:

15 березня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до поліцейського роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції України рядового поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною і скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 26.02.2017 р..

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26 лютого 2017 року о 18 годині 00 хвилин позивач, керуючи автомобілем марки «INFINITI FX SO», державний номер НОМЕР_1, рухався по вулиці Сергія Колачевськго і був зупинений інспектором патрульної поліції у м. Кривому Розі 1 роти 1 батальйону ОСОБА_2, який незрозуміло відрекомендувавшись звинуватив позивача у порушенні правил дорожнього руху, а саме: порушенні правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, оскільки в темну пору доби не були ввімкнуті фари ближнього світла, чим порушено ПДР України. З даним твердженням інспектора позивач не погодився та вважає, що час, в який він керував своїм транспортним засобом, не є темною порою доби, так як ще не сіло сонце і видимість на дорозі дозволяла не вмикати ближнє світло фар. Крім того, на запитання позивача який саме пункт ПДР України порушено, інспектор не відповів.

Вважає вказану постанову незаконною, посилаючись на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення. Також при винесенні оскаржуваної постанови не були присутні свідки та відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справі. Відповідач позбавив позивача можливості не тільки права на правову допомогу, а також у повному обсязі скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Відповідач не вказав в постанові технічний засіб, яким було зроблено фото або відео фіксацію обставин, що в ній зазначені. В зв'язку з вищенаведеним просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДР №141609 від 26.02.2017 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн., а також закрити на підставі п.1 ч.1 ст.122 КУпАП провадження в даній адміністративній справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково пояснила, що ч.2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність зокрема за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, тоді як перед зупинкою інспектором поліції позивач вже рухався на своєму автомобілі, тобто не було ні початку руху, ні його зміни. Крім того, зазначила, що наданий суду диск з фіксацією адміністративного правопорушення належним чином не оформлений, при тому, що на ньому не зафіксовано самого факту правопорушення, а міститься лише запис спілкування працівників патрульної поліції з позивачем.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, вважає оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. правомірною, в звязку з чим просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі ДПП у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, посилаючись на правомірність оскаржуваної постанови, а також зазначила, що зазначення у постанові даних про відео фіксацію адміністративного правопорушення не передбачено самою формою постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Крім того, посилання представника позивача на те, що при винесенні оскаржуваної постанови позивач був позбавлений права на правову допомогу не відповідає дійсності, оскільки останній спілкувався з адвокатом, був у повному обсязі ознайомлений із своїми правами та погодився на оформлення постанови на місці зупинки транспортного засобу.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, відеозапис, наданий відповідачем, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду справи судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ДР №141609 від 26.02.2017 р. прийнятою інспектором патрульної поліції роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_3 ОСОБА_2, визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Згідно з зазначеною постановою, позивач ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «INFINITI FX SO», номерний знак НОМЕР_1, 26.02.2017 року о 18 годині 00 хвилин, в м. Кривий Ріг, вул. С.Колачевського, порушив правила користування зовнішніми освітлювальними приладами, а саме: в темну пору доби не були ввімкнені фари ближнього світла на даному автомобілі, чим порушив п 19.1а ПДРУ, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. (а.с.9).

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у інспектора патрульної поліції підстави для прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Також, згідно з вимогами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Реалізовуючи свої повноваження, суб'єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи, відповідно до ст. 9 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення суб'єкта владних повноважень.

Так, ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, посилання позивача на те, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення є безпідставними та неаргументованими, оскільки ч. 4 ст. 258 КУпАП є імперативною спеціальною нормою, яка надає право уповноваженим особам Національної поліцій України у випадках встановлених законом, виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення.

З огляду на наведене суд приходить до висновку про те, що при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДР №141609 від 26.02.2017 р. інспектор патрульної поліції роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_3 ОСОБА_2 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Щодо позовних вимог про скасування постанови серії ДР №141609 від 26.02.2017 р. слід зазначити наступне.

Так, в постанові серії ДР №141609 від 26.02.2017 р. зазначено, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом у темну пору доби не ввімкнув фари ближнього світла.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР України) темна пора доби частина доби від заходу до сходу сонця.

Пунктом 19.1а ПДР України передбачено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах фари ближнього (дальнього) світла.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 80 КАС України речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Під час перегляду відеозапису по справі судом встановлено, що рух автомобіля здійснювався саме у темну пору доби. Безпосередньо після зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, на запитання інспектора патрульної поліції позивач ОСОБА_1 зокрема зазначив, що керував автомобілем без ввімкнутих фар ближнього світла, оскільки зараз не темний час доби та дорога, по якій він рухався добре освітлена. Зі змісту переглянутого відео вбачається, що позивачу були роз'яснено положення ст.ст. 307, 308 КУпАП та права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст.ст.287-289 КУпАП, тобто право на захист не порушено.

На диску не зафіксовано вимог позивача про надання йому правової допомоги чи заперечень щодо місця розгляду справи, а також вимог про допит свідків.

Отже, відеозаписом підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення.

Суд вважає, що наданий відеозапис містить інформацію щодо предмета доказування, а тому є належним доказом.

Посилання позивача на інформацію з Інтернет-порталу http://ua.365.wiki/world/ukraine/kryvyi-rih/sun/calendar/february/ (а.с.10), відповідно до якої 26 лютого 2017 року в м. Кривому Розі захід Сонця зафіксовано об 18 год. 26 хв., тобто після складення оскаржуваної постанови, суд не приймає до уваги, оскільки в зазначеній інформації не міститься даних щодо виду часу та часового поясу.

Проте, з наданих представником третьої особи роздруківок з Інтернет сайтів http://dateandtime.info/uk/citysunrisesunset.php?id=703845&month=2&year=2017 та https://pogoda.turtella.ru/Ukraine/Krivoy_Rog/sun/ вбачається, що захід Сонця 26.02.2017 р. в м. Кривому Розі відбувся об 17:26 та 17:27 відповідно, а в довідці №10.02-331 від 13.09.2017 р. Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології Авіаметеостанції ОСОБА_3 Ріг про час заходу Сонця у м. Кривий Ріг 26 лютого 2017 року зазначено, що захід Сонця відбувся о 17 годині 28 хвилин (а.с.49-50,51-52,56).

Не заслуговують на увагу доводи представника позивача про те, що відповідальність за ч.2 статті 122 КУпАП настає лише зокрема за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, тоді як позивач перед зупинкою інспектором поліції рухався на своєму автомобілі, тобто не було ні початку руху, ні його зміни. Так, адміністративна відповідальність за статтею 122 КУпАП настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонений сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху. З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що позивач дійсно порушив п. 19.1 ПДР України, за що правомірно був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 статті 122 КУпАП.

Крім того, вимоги позивача в частині закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення не ґрунтуються на чіткому розумінні п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, так як даний спір згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України існує між фізичною особою та субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) , тобто не є справою про адміністративне правопорушення.

Відтак суд не вирішує питання закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення. Ця процесуальна дія належить до виключної компетенції відповідача, оскільки п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП передбачено, що по справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з урахуванням положень ст.251 КУпАП, зібраних інспектором фактичних даних було достатньо для встановлення наявності адміністративного правопорушення, вини ОСОБА_1, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

При цьому суд також враховує, що відповідач довів правомірність прийняття ним оскаржуваної постанови.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.10 КАС України, відповідно до якої усі учасники адміністративного процесу є рівними, та ст.11 КАС України, у відповідності до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що у позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі ч.2 ст.122, ст.ст. 245, 247, 251, 252, 280, 283, 288 КУпАП та керуючись ст. ст. 2, 6, 10, 11, 41, 69-71, 86, 128, 158, 161, 162, 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції України рядового поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 26.02.2017 р.; третя особа - Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі ДПП - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 КАС України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: