Справа № 804/3967/17
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2017 р. Справа № 804/3967/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, за участю третіх осіб: Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправню та скасування податкової вимоги, зобов'язання вчинити дії, -
22 червня 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1, позивач) звернувся до Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі ДПІ у Соборному районі м. Дніпра, відповідач), в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-86-13 від 21.11.2016 року щодо донарахування Криворізькою південною обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області єдиного соціального внеску;
- зобовязати Криворізьку південну обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області відкликати з Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.11.2016 року № Ф-86-13 на суму заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску в загальній сумі 6676,20 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 08.07.2011 р. зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, перебуває на спрощеній системі оподаткування та з травня 2015 року є пенсіонером за віком і отримує пенсію. У порушення вказаного, відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-86-13 від 21.11.2016 року, якою позивачеві незаконно нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску в сумі 6676,20 грн., оскільки відповідно до положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» звільнений від сплати єдиного внеску. Також, позивач зазначив, що оскаржувану вимогу належним чином не отримав, а про заборгованість зі сплати єдиного внеску дізнався після недоотримання пенсійних виплат.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2017 року відкрито провадження у даній адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 2).
У судове засідання 18.10.2017 року прибув позивач.
Представник відповідача до судового засідання не прибув. Подано письмові заперечення проти позову, просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що позивач з 08.07.2011 року по 11.01.2017 року перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником єдиного внеску. Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивач з 01.01.2007 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», отже не є пенсіонером за віком у розумінні п.4 ч. 1 ст.4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», а тому не звільняється від сплати єдиного внеску. Таким чином, у звязку з вищезазначеним було сформовано позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-86-13 від 21.11.2016 року в сумі 6676,20 грн. та направлено засобами поштового звязку ОСОБА_1 Також, у запереченнях просив здійснити розгляд справи без участі представника.
За викладених обставин, враховуючи, що в судове засідання прибули не всі особи, що беруть участь у розгляді справи, суд не вбачає підстав для відкладання розгляду справи, та вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній доказами у письмовому провадженні за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, відповідно до частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
ОСОБА_1 08.07.2011 року зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець; з 01.01.2012 року перебуває на спрощеній системі оподаткування за ставкою 20%, що підтверджено свідоцтвом платника єдиного податку серія А № 855181 (а.с.17).
При цьому, статус пенсіонера позивач набув на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ»; пенсія призначена за вислугу років.
21.11.2016 року Криворізькою південною обєднаною державною податковою інспекціїєю Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено вимогу про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з визначенням ОСОБА_1 суми боргу у розмірі 6676,20 грн. (а.с.53).
Згідно пояснення відповідача, означа сума боргу з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування виникла за період ІІ квартал 2015 року ІІІ квартал 2016 року.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.
Спеціальним Законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 року.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 вказаного Закону, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.
У відповідності до пункту 4 частини першої статті 4 вказаного Закону, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (частина 4 статті 4 наведеного Закону).
Згідно статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим Законом призначаються: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.
Частина перша статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.
Разом з тим, статтею 4 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вказано, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Згідно статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.
Аналіз викладеного дає підстави для висновку про те, що положення частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» не поширюються на осіб, які отримують пенсію за вислугу років.
При цьому в статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Оскільки ОСОБА_1 на виконання статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» обрав пенсію за вислугу років і при досягненні пенсійного віку не перейшов на пенсію за віком, то він не набув право на пільгу, передбачену частиною четвертою статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».
Верховний Суд України неодноразово висловлював аналогічну правову позицію в справах цієї категорії, зокрема, в постановах від 21 квітня 2015 року (№21-90а15), від 26 травня 2015 року (№21-228а15) та від 26 січня 2016 року (№21-2971а15).
Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
За наведених обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
У зв'язку із тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду у вигляді сплати судового збору, не відшкодовуються.
Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, за участю третіх осіб: Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправню та скасування податкової вимоги, зобов'язання вчинити дії відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2