Справа № 806/2056/17
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

806/2056/17

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м.Житомир справа № 806/2056/17

категорія 9.1.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токаревої М.С.,

секретар судового засідання Мельниченко О.В.,

за участю: представників позивача та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Кемілайн Агро" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Приватне підприємство "Кемілайн Агро" звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення. В обґрунтування позову, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач зазначив, що наказом Головного управління ДФС у Житомирській області №1013 від 11.07.2017 було призначено документальну планову перевірку ПП "Кемілайн Агро" за період діяльності з 01.01.2015 по 31.03.2017. Позивач вказує, що на його думку, у відповідача не було правових підстав для винесення спірного наказу, а тому просить визнати протиправним та скасувати його.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та заперечував щодо його задоволення з підстав викладених у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Головним управлінням ДФС у Житомирській області 11.07.2017 було винесено наказ №1013, яким призначено проведення документальної планової перевірки ПП "Кемілайн Агро" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та з питань дотримання вимог законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.01.2015 по 31.03.2017.

Не погоджуючись із вказаним наказом та вважаючи його протиправним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що органи державної податкової служби мають право, зокрема проводити відповідно до законодавства перевірки платників податків.

Відповідно до ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог Іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно п. 77.4 ст. 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку такої.

У відповідності до вимог п. 77.1. ст. 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Згідно п. 77.2. ст. 77 ПК України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Отже, право визначати перелік платників податків, які повинні бути включені до графіку перевірок та підлягають такій, має сам податковий орган, після чого такий план-графік підлягає затвердженню вищестоящим органом.

Спірний наказ про проведення документальної планової виїзної перевірки позивача призначено на підставі плану - графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на ІІІ квартал 2017 року.

Відповідно до п. 77.2 ст. 77 ПК України періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Законом України від 21.12.2016 "Про внесення змін до Податкового Кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" доповнено п. 77.1 ст. 77 Податкового Кодексу України, яким встановлено обов'язок оприлюднення плану - графіку документальних перевірок на поточний рік на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитись такі документальні планові перевірки. Однак вказаний закон набрав чинності 01.01.2017. Таким чином, до 25 грудня 2017 року на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, має бути оприлюднена інформація про призначені на 2018 рік документальні планові перевірки.

Відсутність до 25 грудня 2017 року оприлюдненої інформації на офіційному веб-сайті плану-графіку документальних планових перевірок на 2018 рік буде слугувати підставою для оскарження наказів на проведення перевірки з зазначених в позові підстав.

Твердження представника позивача щодо відсутності на офіційному веб-порталі ДФС України публікації плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків на 2017 рік, судом не приймаються до уваги, оскільки перехідними положеннями Податкового Кодексу України, в редакції, чинній на момент затвердження плану -графіку, не передбачено оприлюднення на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, квартального плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків.

Крім того, слід вказати, що підставою для проведення перевірки стало те, що позивача віднесено до платників податків з високим ступенем ризику.

У заяві про уточнення позову позивач вказує, що він відноситься до платників податків з середнім ступенем ризику, також позивач вказує, що у 2016 році відповідачем було проведено відносно нього фактичну перевірку, а тому у відповідача були відсутні підстави для винесення спірного наказу.

З цього приводу суд зазначає наступне.

У п.5 III Порядку "Про затвердження Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 524 від 02.06.2015, наведено перелік критеріїв відбору платників податків - юридичних осіб.

У письмових запереченнях відповідач вказує, що при визначенні високого ступеню ризиків позивача враховувалось наступне:

- наявність інформації про не підтвердження реального здійснення операції з придбання з сумою ПДВ понад 1 млн. грн., або понад 5 % загального обсягу податної

кредиту, але не менше 100 тис.грн. (фактичне значення 555 тис. грн.)

- наявність інформації про ухилення від оподаткування, отриманої із зовнішніх джерел (службова записка підрозділу податків і зборів з юридичних осіб від 08.06.2017р.).

Також відповідач вказує, що дійсно за деякими критеріями позивача можна віднести і до платників податків з середнім ступенем ризику, зокрема:

- декларування залишку від’ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у сумі понад 1 млн. грн., або понад 5 % загального обсягу податкового кредиту, але не менше 100 тис. грн. (фактичне значення 568 тис. грн.)

- нарахування та виплата доходів за ознакою 157 (дохід виплачений самозайнятій особі), визначеною Довідником ознак доходів в сумі понад 5 відсотків загального обсягу

доходу від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків) визначеного за правилами бухгалтерського обліку, (фактичне значення 7,99%).

Зазначені обставини підтверджуються інформаційно-аналітичною довідкою щодо діяльності підприємства та службовою запискою від 8 червня 2017 року.

З огляду на те, що у 2017 році ПП "Кемілай Агро" мало ознаки платника податків з високим ступенем ризику у відповідача були всі правові підстави для винесення спірного наказу.

Крім того, слід вказати, що попередню фактичну перевірку було проведено у лютому 2016 року, тоді як спірний наказ відповідачем було видано у липні 2017 року, тобто після спливу річного терміну встановленого для періодичності проведення фактичних перевірок платників податків з високим ступенем ризику.

Частиною 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 71 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач при виданні оскаржуваного наказу діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України та ст. 77 Податкового кодексу України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

У задоволенні позовних вимог приватного підприємства "Кемілайн Агро" відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 14 листопада 2017 р.