Справа № 814/1905/17
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв
15 листопада 2017 року Справа № 814/1905/17

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т.О., за участю секретаря судового засідання Ополинського О.В., пр. позивача ОСОБА_1 , пр. відповідача ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_3 , АДРЕСА_1

доДержавної установи "Казанківська виправна колонія №93" Міністерство юстиції України, с. Новоданилівка, Казанківський район, Миколаївська область, 56000

провизнання протиправною бездіяльність, стягнення заробітної плати в розмірі 19646,78 грн.,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до Державної установи «Казанківська виправна колонія № 93» ( з урахуванням змінених позовних вимог) про визнання неправомірною бездіяльність по невиплаті заробітної плати у розмірі 28358,21 грн., стягнення заробітної плати у розмірі 28358,21 грн.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач всупереч Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» та Кодексу законів про працю не виплачує йому зарплату з дати призову його на строкову військову службу.
Відповідач надав заперечення проти позову, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки служба в Державній кримінально-виконавчій службі є державною службою особливого характера, яка полягає у професійній діяльності. Позивач виявив бажання пройти строкову військову службу та отримує соціальний захист, як офіцер військової служби за контрактом, тому підстави для виплати йому грошового забезпечення відсутні.
Заслухав пояснення представників сторін, дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку:
Старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_3 проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України на посаді старшого інспектора з професійної підготовки по роботі з особовим складом ДУ «Казанківської виправної колонії № 93» з 11.05.2012.
Наказом Міністерства оборони України № 400 від 15.06.2017 позивач був призваний на військову службу за призовом офіцерського складу Збройних сил України строком на 18 місяців.
Згідно до ч.2 ст.39 Законів України « Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України.
Відповідно до ч.3 ст.119 Кодексу Законів про працю за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Позивач у позові зазначає, що 2106.2017 Долинській районний військовий комісаріат Кіровоградської області повідомив керівника відповідача про те, що позивач призваний на строкову військову службу за призовом осіб офіцерського складу Збройний Сил України строком на 18 місяців з 18.06.2017 року.
Наказом № 79/ос-17 від 19.06.2017 начальника державної установи позивача увільнено від виконання службових обов`язків з 19.06.2017, в зв`язку з призовом до ЗС України. Забезпечено місце роботи, посади та середнього заробітку.
Оскільки Законом України « Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, призвані на строкову військову службу користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України і ця норма є спеціальною для правовідносин, які склались між сторонами, відповідач повинен був сплачувати позивачу середній заробіток протягом строку служби, тому позовні вимоги в частині визнання неправомірною бездіяльність по невиплаті заробітної плати належить задовольнити.
Позивач з урахуванням змінених позовних вимог просить стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату в сумі 28 358,21 грн., з яких за червень 2017-2650,30 грн., з липня по жовтень 5 830,66 грн. щомісячно, листопад 2 650,30 грн.
Відповідно до ч.5 ст.23 Закону України « Про державну виконавчо-кримінальну службу України» на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВД № 260 від 06.04.2016 передбачено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата. Грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
Відповідач надав суду довідку від 06.10.2017, яка свідчить, що відповідач оплатив позивачу грошове забезпечення по 30.06.2017 6 727,84 грн.
Відповідач надав суду довідку про середньоденну заробітну плату позивача, яка складає 191,17 грн.
Таким чином, заборгованість по заробітній платі позивачу за період з 01.07.2017 по 15.11.2017 складає 138 днів (липень 31, серпень 31, вересень 30, жовтень 31, листопад 15)х 191,17= 26381,46 грн., а не 28358,21 грн., як розраховував позивач.
Таким чином позов належить задовольнити частково.
Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 4500 грн. Оплата послуг представнику позивача підтверджується випискою з банківського рахунку представника позивача Портного М.І. та актом виконаних робіт, в якому зазначено, що підготовка позову 7,40 години, участь у судовому засіданні 4 години, всього 11,4 години.
Відповідно до ст.1 Закону України « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Відтак, розмір компенсації витрат на правову допомогу за 1 годину складає 640 грн.( 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року в сумі 1600 грн.) та тільки за: 1) участь у судовому засіданні, 2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, 3) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Окремі процесуальні дії представник позивача не вчиняв, з матеріалами справи не ознайомлювався. Участь у судовому засіданні 09.10.2017 та 15.11.2017 по одній годині у сумі складає 2 години х 640 грн.= 1280 грн.- сума, яка підлягає компенсації позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Визнати неправомірною бездіяльність Державної установи "Казанківська виправна колонія №93" Міністерство юстиції України щодо невиплати ОСОБА_3 заробітної плати з 01.07.2017 по 15.11.2017 в сумі 26381,46 грн. (двадцять шість тисяч триста вісімдесят одна гривня 46 коп.).
3. Стягнути з Державної установи "Казанківська виправна колонія №93" Міністерство юстиції України на користь ОСОБА_3 заробітну плату в сумі 26381,46 грн. (двадцять шість тисяч триста вісімдесят одна гривня 46 коп.).
4. В решті позову відмовити.
5. Присудити на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи "Казанківська виправна колонія №93" Міністерство юстиції України витрати на правову допомогу в сумі 1280 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Т. О. Гордієнко

Повний текст постанови складено відповідно до частини 3 статті 160 КАС України та підписано суддею 17.11.2017р.