Справа № 456/2215/17
Суддя: Ковалишин Н. І.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/2215/17
Провадження № 2-а/456/139/2017
ПОСТАНОВА

іменем України
"22" листопада 2017 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Ковалишин Н. І.

секретаря Кміть Х.З.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з участю третьої особи Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
24.07.2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , з участю третьої особи Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, посилаючись на те, що 05.04.2017 року йому встановлена друга група інвалідності, відтак у нього, позивача, виникло право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». За таких обставин, він, 24.04.2017 року через ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою з доданими до неї документами на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 2 групи інвалідності. Відповідачем 23.05.2017 року супровідним листом до Департаменту фінансів Міністерства оборони України було направлено наданий позивачем комплект документів на розгляд відповідної комісії МОУ для прийняття рішення стосовно виплати одноразової грошової допомоги. При цьому висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги складання та подання якого розпорядникові бюджетних коштів є обов`язком відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_3 не складався, відповідно заява комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби не розглядалась по суті, пропозиції Міністру для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та визначення її розміру не надавались, відтак не було прийнято розпорядником бюджетних коштів (уповноваженою особою) відповідного рішення. З огляду на викладене просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача у частині ненадання висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги та зобов`язати відповідача скласти та подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги.
05.09.2017 року представник позивача, в порядку ст. 49 КАС України, подала до суду письмові пояснення на заперечення відповідача, в якому зазначила про те, що позивач отримав інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії, а тому позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» саме з моменту встановлення інвалідності, а не з моменту звільнення. Також зазначила про те, що законодавцем прирівнюється соціальний захист військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України і законодавцем встановлено обов`язок саме Міністерства Оборони України стосовно прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у зв`язку з встановленням інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання на підставі висновку відповідача.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з вищенаведених підстав, та підстав, викладених у письмових пояснення на заперечення відповідача, просив позов задоволити.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 подав до суду заперечення на адміністративний позов, в якому зазначив що позивач звертався до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 через Стрийський районний військовий комісаріат щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю, пораненням, контузією, спричинених виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. З аналізу долучених до заяви документів було встановлено, що позивачу встановлену другу групу інвалідності, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Однак, за результатами розгляду заяви та долучених до неї документів, підстав для надання до Департаменту фінансів України висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у ІНФОРМАЦІЯ_1 не було, оскільки позивач проходив військову службу у Збройних Силах Російської Федерації, а тому на нього не поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому відповідач зазначив про те, що висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, складання та подання якого розпорядникові бюджетних коштів є обов`язком відповідача, не складався. Вважає позовні вимоги безпідставними, просить у їх задоволенні відмовити.
У судовому засіданні представник Львівського обласного військового комісаріату проти задоволення позову заперечила з вищенаведених підстав, у задоволенні позову просила відмовити.

Представник третьої особи Міністерства оборони України подав до суду заперечення на адміністративний позов, в якому посилався на те, що виплата одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» здійснюється військовослужбовцям Збройних Сил України, а також особам, на яких поширюється чинність цього Закону. Оскільки позивач проходив військову службу у Збройних Силах Російської Федерації, з якою не укладались міждержавних Угод про здійснення виплат одноразової грошової допомоги, він не має права на отримання такої. Крім цього, вважає, що дана адміністративна справа підсудна Львівському окружному адміністративному суду, а тому просить передати на розгляд такого згідно поданого ним клопотання.

У судовому засіданні представник Міністерства оборони України проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на обставини, викладені у запереченні на адміністративний позов, додатково зазначив про те, що Міністерство оборони України офіційно звернулось до ВЛК Західного регіону з вимогою про скасування інвалідності, яка була встановлена позивачу.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 06.05.1968 року по 17.09.1996 року проходив військову службу у лавах Збройних Сил, а також у складі діючої армії в період бойових дій під час виконання інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан в період з 12.05.1982 по 12.05.1986.
Відповідно до витягу із протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 21.03.2017 № 137 отримані позивачем під час проходження військової служби травма та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.
05.04.2017 року позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюваннями, пов`язаних з виконанням позивачем обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії , що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від цієї ж дати серії 12 ААА № 356095.
24.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського обласного військового комісаріату через Стрийський районний військовий комісаріат із заявою, надавши для призначення одноразової грошової допомоги копії документів: довідки МСЕК; витягу з протоколу ВЛК Західного регіону; свідоцтва про хворобу № 292; витягу з наказу командира в/ч 39188 № 165 про виключення зі списків особового складу частини; послужного списку; довідки про період перебування у країнах, де велись бойові дії; посвідчення учасника бойових дій; паспорта; ідентифікаційного коду; довідки про відкриття рахунку в ощадбанку.
Відповідачем 23.05.2017 року супровідним листом за вихідним № 4667 було направлено наданий позивачем комплект документів на розгляд відповідної комісії МОУ для прийняття рішення стосовно виплати одноразової грошової допомоги відповідно до п.13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975. При цьому, у супровідному листі вказано, що ОСОБА_1 визнаний інвалідом ІІ групи 20.01.2014 та наполягає на скеруванні документів.
08.06.2017 року Департамент фінансів Міністерства оборони України листом за вихідним № 248/3/6/1929 повідомив відповідача про відсутність підстав для розгляду поданих позивачем документів для призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги, мотивуючи тим, що позивач проходив службу у Збройних Силах Російської Федерації, з якою не укладалися міждержавних угод про здійснення виплат одноразової грошової допомоги.
Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги не подавався, документи були надіслані супровідним листом, відповідно заява комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби не розглядалась по суті, пропозиції Міністру для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та визначення її розміру не надавались, відтак позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача у частині ненадання висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги звернувся до суду з даним позовом.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Приписами ч.5 ст.17 Конституції України визначено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у ЗСУ та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

За приписами ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин дата встановлення інвалідності) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-XII.

Закон №2011-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Пунктом 2 ч.1 ст.3 Закону №2011-ХІІ встановлено, що його дія поширюється на: військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Вище наведені вимоги ч.1 ст.16 цього ж Закону.

Частиною 2 вказаної статті встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога.

Відповідно до п. 4 цієї ж частини одноразова грошова допомога виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

За змістом ч.1 ст.16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи (п.4 ч.2 ст.16 цього ж Закону).
Пунктом 6 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок поранення (контузії), отриманого військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним таких обов`язків, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту встановлення інвалідності.

Право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю (військовозобов`язаному), якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії закріплене у ст.16 Закону №2011-ХІІ та в Порядку.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року №21-446а14, 21 квітня 2015 року №21-135а15, 10 березня 2015 року №21-563а14.

Статтями 1, 2 Угоди між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей, яка набула чинності для України 14.02.1992 року, встановлено, що за військовослужбовцями, особами, які звільнились з військової служби і проживають на території держав-учасниць Співдружності, а також членами їхніх сімей зберігаються права і пільги, встановлені раніше законами та іншими нормативними актами колишнього Союзу РСР. Односторонні обмеження зазначених прав і пільг військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей не допускаються. Держави Співдружності своїм законодавством встановлюють і забезпечують всю повноту політичних, соціально-економічних та особистих прав і свобод військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їхніх сімей відповідно до норм міжнародного права і положень цієї Угоди. Статтею 4 зазначеної Угоди передбачено, що держави-учасниці Співдружності беруть на себе зобов`язання у 1992 році розробити і прийняти взаємоузгоджені законодавчі акти про соціальний захист військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей.

Законом України «Про ратифікацію Протоколу до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992», від 07.06.2001 № 2495-ІІІ ратифіковано Протокол до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992 року.

Відповідно до статті 1 даного Протоколу, на громадян, які проходили військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР та які переведені (зараховані) на військову службу в Збройні Сили, інші війська, інші військові формування та органи держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, при їх переїзді на постійне місце проживання з однієї Держави Співдружності до іншої поширюються права та пільги, гарантії та компенсації, встановлені законодавством та іншими нормативними правовими актами для військовослужбовців Держави Співдружності, обраної для постійного проживання.

Отже, зазначеними актами гарантується кожному військовослужбовцю, який проходив військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР, право на отримання пільг, гарантій та компенсацій на території тієї держави Співдружності, на якій він проживає.

В свою чергу, право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, якому встановлено інвалідність внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії закріплене у « та в Порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року.

Враховуючи той факт, що позивач отримав інвалідність внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року, оскільки законодавцем прирівнюється соціальний захист військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України та законодавцем встановлено обов`язок саме Міністерства Оборони України стосовно прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям у зв`язку з встановленням інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання на підставі висновку відповідача.

Вказане підтверджується практикою, викладеною в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01.12.2015 року справі № К/800/40725/15.

Відповідно до п. 11 Порядку військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

За п.12 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги (далі Висновок), до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови (п.13 Порядку).

За змістом пунктів 14-15 Порядку одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Наказом Міністра від 12.04.2007 №168 «Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби» призначено постійно діючу комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (далі Комісія). До повноважень голови вказаної Комісії, зокрема, віднесено підготовку пропозицій та подання їх Міністру для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розміру.
Тобто, зазначеним наказом створено Комісію, яка має здійснювати підготовку пропозицій та подавати їх Міністру для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розміру.
Судом встановлено, що внаслідок неподання відповідачем у 15-денний строк з дня реєстрації всіх поданих позивачем документів розпорядникові бюджетних коштів (МОУ) відповідного висновку заява Комісією не розглядалась по суті, пропозиції Міністру для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та визначення її розміру не надавались, відтак не було прийнято розпорядником бюджетних коштів (уповноваженою особою) відповідного рішення, що призвело до порушення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги згідно ст. 16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача та представника третьої особи про те, що Міністерство оборони України та безпосередньо Львівський обласний військовий комісаріат звернулись до Військово-лікарської комісії Західного регіону Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв з вимогою про скасування ІІ групи інвалідності, яка була встановлена ОСОБА_1 , оскільки з відповіді Військово-лікарської комісії Західного регіону Міністерства оборони України від 25.10.2017 № 1439, наданої на адвокатський запит, вбачається, що Міністерство оборони України та безпосередньо Львівський обласний військовий комісаріат до Військово-лікарської комісії Західного регіону Міністерства оборони України з вимогою про скасування інвалідності, яка була встановлена ОСОБА_1 05.04.2017 року не звертались.

З приводу посилання представника третьої особи Міністерства оборони України на те, що справа підсудна Львівському окружному адміністративному суду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Предметом даної справи є визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк, з дня реєстрації всіх документів, розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, яка передбачена ст. 16 Закону №2011-XII та зобов`язання відповідача скласти та подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Згідно з ч.1 ст.16 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин дата встановлення інвалідності) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

У постанові Верховного Суду України від 10 березня 2015 року №21-563а14, розглядаючи подібну справу, цей Суд дійшов висновку, що одноразова грошова допомога, передбачена ст.16 Закону №2011-ХІІ є компенсаційним механізмом соціального захисту військовослужбовців, яка спрямована на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС; в редакції, чинній на момент пред`явлення позову) встановлено предметну підсудність адміністративних справ, зокрема п.4 ч.1 цієї статті передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 КАС окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Таким чином, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання будь-яких соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, без відносно до правового статусу субєкта владних повноважень (в даному випадку орган державної влади), який відповідно до Закону зобовязаний у таких правовідносинах.

Справи, визначені у п.4 ч.1 ст.18 КАС, підсудні місцевим загальним судом як адміністративним незалежно від статусу відповідача, а залучення міністерства до участі у таких справах не змінює їх предметної підсудності.

Зважаючи на те, що позовні вимоги стосуються призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги , то відповідно справа підсудна місцевому загальному суду, в даному випадку Стрийському міськрайонному суду, як адміністративному суду, а не Львівському окружному адміністративному суду.
Відповідно до ч.1 ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, ст.ст. 3, 41 ЗУ «Про військовий обов`язок і війському службу», ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист віськовослужбовців та членів їх сімей», суд

п о с т а н о в и в:

Позов задоволити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк, з дня реєстрації всіх документів, розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Зобов`язати Львівський обласний військовий комісаріат скласти та подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Зобов`язати Львівський обласний військовий комісаріат подати у місячний строк, після набрання чинності рішення, звіт про його виконання.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Н. І. Ковалишин