Справа № 805/230/15-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смагар С.В.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року справа №805/230/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Компанієць І.Д., Сухарька М.Г., при секретарі судового засідання Терзі Д.А., за участю представника відповідача Сущенка В.А. , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року у справі № 805/230/15-а за позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Херсонської області про визнання дій неправомірними, скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання неправомірним та скасування наказу прокуратури Херсонської області № 814к від 22 грудня 2014 року про звільнення з посади заступника прокурора міста Херсон Херсонської області у зв'язку зі скороченням штату працівників, поновлення на посаді заступника прокурора міста Херсон Херсонської області, зобов'язання відповідача нарахувати та сплатити середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю(т.3 а.с. 175-178).

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що наказ про звільнення йому не надавався. Вважає своє звільнення безпідставним та незаконним тому, що йому не були запропоновані вакантні посади прокуратури Херсонської області з моменту його попередження про таке вивільнення по день фактичного звільнення та наголошує на тому, що не було фактичного скорочення штату відносно займаної ним посади. Наполягає на тому, що відповідачем порушено ст.. 49-2 КЗпП, та судом не взято до уваги п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів». (т. 3 а.с. 183-184).

Під час апеляційного розгляду відповідач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, наголошував на тому, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права. Позивач до суду не прибув.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як встановлено в суді першої та апеляційної інстанції, наказом прокурора Донецької області від 7 липня 2006 року № 729о випускника Інституту підготовки кадрів для органів прокуратури Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого ОСОБА_3 призначено старшим слідчим прокуратури м. Дружківки зі строком стажування до липня 2007 року. 3 лютого 2010 року позивачем прийнято Присягу працівника прокуратури (т. 1 зв. бік а.с. 4, 55 230).

Наказом прокурора Донецької області від 16 серпня 2010 року № 1019-о старшого слідчого прокуратури м. Дружківки юриста 2 класу ОСОБА_3 переведено виконуючим обов'язки заступника Краматорського міжрайонного природоохоронного прокурора (т. 1 а.с. 231).

Відповідно до наказу прокурора Донецької області № 1429-о позивача 27 жовтня 2010 року юриста 2 класу призначено заступником Краматорського міжрайонного природоохоронного прокурора (т. 1 а.с. 232).

Згідно з наказом прокурора Донецької області № 1438-о від 1 листопада 2010 року переведено заступника Краматорського міжрайонного природоохоронного прокурора юриста 2 класу ОСОБА_3 заступником прокурора м. Слов'янська (т. 1 а.с. 233).

Наказом Генеральної прокуратури України № 2118 к 23 грудня 2011 року юриста 1 класу ОСОБА_3 призначено прокурором м. Южноукраїнська Миколаївської області строком на п'ять років (т. 1 а.с. 234).

Наказом Генеральної прокуратури України від № 613 к від 20 листопада 2013 року молодшого радника юстиції ОСОБА_3 звільнено з посади прокурора м. Южноукраїнська Миколаївської області в порядку переведення за його згодою на іншу роботу в органи прокуратури Херсонської області (т. 1 а.с. 236).

21 листопада 2013 року позивача наказом № 749 к призначено на посаду заступника прокурора м. Херсон Херсонської області в порядку переведення з органів прокуратури Миколаївської області (т. 1 а.с. 58, 235).

На виконання вимог Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», з метою заощадження бюджетних коштів, удосконалення організації роботи прокуратури Херсонської області та керуючись ст.. 15 Закону «Про прокуратуру» Генеральним прокурором України 24 червня 2014 року видано наказ № 56ш, відповідно до якого:

- ліквідовано у структурі та штатному розписі прокуратури Херсонської області управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області, управління представництва, захисту інтересів громадян та держави в суді, управління нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією; їх загальну чисельність (31 одиниця) з відповідним фондом заробітної плати зараховано до резерву Генеральної прокуратури (п. 1 наказу);

- у штатному розписі та структурі апарату прокуратури Херсонської області скорочено 11 штатних одиниць, які зараховані до резерву Генеральної прокуратури з відповідним фондом заробітної плати, зокрема, посада заступника прокурора м. Херсон Херсонської області (п. 2);

- у штатному розписі та структурі органів прокуратури Херсонської області скорочено 42 штатні одиниці, які зараховані до резерву Генеральної прокуратури з відповідним фондом заробітної плати (п. 3 наказу) (т. 1 а.с. 56-57).

Отже, мало місце фактичне скорочення 84 одиниць штату прокуратури Херсонської області.

Зазначеним наказом утворено у структурі та штатному розписі прокуратури Херсонської області відділ представництва інтересів громадян і держави в судах зі штатом 5 одиниць (п. 4 наказу), відділ захисту інтересів громадян і держави у сфері земельних відносин зі штатом 4 одиниці (п. 5 наказу), відділ захисту інтересів громадян і держави при виконанні судових рішень зі штатом 2 одиниці (п. 6 наказу), відділ процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області зі штатом 7 одиниць (п. 7 наказу), відділ нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, та процесуального керівництва зі штатом 4 одиниці (п. 8 наказу), відділ нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення зі штатом 5 одиниць (п. 9 наказу).

У загальній чисельності штат новоутворених відділів склав 27 одиниць, тобто відповідно до зазначеного наказу передбачалось здійснити фактичне скорочення 57 штатних одиниць у штату прокуратури Херсонської області.

01 липня 2014 року позивача попереджено про наступне звільнення з 01 вересня 2014 року. (т. 1 а.с. 219)

Як вбачається із матеріалів справи, в період з 28 липня 2014 по 19 грудня 2014 позивач перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності: серія АГД № 684815, серія АГК № 962662, серія АГК № 962661, серія АГК № 960888, серія АГК № 960889, серія АГК № 960895, довідкою № 1168 від 19 грудня 2014 року. (т. 1 а.с. 95-101).

Внаслідок перебування позивача на лікарняному розгляд Центрального комітету Незалежної профспілки подання відділу роботи з кадрами прокуратури області про надання згоди на звільнення позивача у зв'язку зі скороченням його посади було відкладено до закінчення хвороби останнього.

22 грудня 2014 року під час засідання Центрального комітету незалежної професійної спілки працівників органів прокуратури Херсонської області при розгляді у порядку денному подання начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Херсонської області про надання згоди на звільнення позивача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, вирішено надати згоду на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця за заступником прокурора м. Херсон ОСОБА_3, а саме звільнити його з займаної посади та органів прокуратури у зв'язку з ліквідацією Генеральним прокурором України посади заступника прокурора м. Херсон на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішення оформлено протоколом № 2 засідання Центрального комітету незалежної професійної спілки працівників органів прокуратури Херсонської області.(т. 1 а.с. 30-31).

22 грудня 2014 року позивачу у відповідності до ст.. 49-2 КЗпП запропоновано посаду прокурора прокуратури Каланчацького району Херсонської області. ОСОБА_3 від запропонованої посади відмовився. (т. 1 а.с. 218).

Наказом прокурора Херсонської області № 814 к від 22 грудня 2014 року заступника прокурора м. Херсон Херсонської області молодшого радника юстиції ОСОБА_3 звільнено із займаної посади та з органів прокуратури Херсонської області у зв'язку зі скороченням штату працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП України) з 22 грудня 2014 року на підставі наказу № 56ш від 24 червня 2014 року.(т. 1 а.с. 29).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не були порушені приписи ст.. 49-2 КЗпП. Позивачу була запропонована посада з урахуванням освіти, кваліфікації та досвіду, від якої позивач відмовився, а працевлаштування ОСОБА_3 на інші посади порушило б вимоги КЗпП України Закону України «Про прокуратуру».

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до с. 2 ст. 40 КЗпП, звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Як передбачено ст.. 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Отже, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства або уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Як зазначено у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом залишення на роботі та чи попереджував ся він за два місяці про наступне вивільнення.

Як зазначалося вище, скорочення у структурі та штатному розписі прокуратури Херсонської області штатних одиниць, в тому числі штатної одиниці заступника прокурора м. Херсон підтверджується дослідженими судом матеріалами справи, зокрема порівнянням штатних розписів прокуратури станом на 01.01.2014 року та на 01.02.2015 року (т. 2 а.с. 18-24, т. 3 а.с. 97-169).

Доводами апеляційної скарги позивача є посилання на недотримання відповідачем вимог ст.. 49-2 КЗпП, на що колегія суддів зазначає наступне.

Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Як убачається з матеріалів справи, у письмовому попередженні про майбутнє звільнення від 01.07.2014 року Прокуратурою міста Херсон Херсонської області не зазначено про наявність або відсутність вакантних посад, які могли б бути запропоновані позивачу.

При цьому, відповідно до інформації відповідача на час попередження позивача про наступне вивільнення у прокуратурі області були наявні вакансії: прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області, старшого слідчого слідчого відділу, начальника відділу з питань захисту прав громадян та інтересів України на тимчасово окупованій території півострова Крим, заступника начальника відділу з питань захисту прав громадян та інтересів України на тимчасово окупованій території півострова Крим, прокурора відділу з питань захисту прав громадян та інтересів України на тимчасово окупованій території півострова Крим, прокурора Чаплинського району, Херсонського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, заступника Великолепетиського міжрайонного прокурора Херсонської області, старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області. Зазначені посади не були запропоновані позивачу, оскільки відповідно п. 3 наказу Генерального прокурора України № 2гн від 15 вересня 2014 року «Про організацію роботи з кадрами в органах прокуратури», а саме: прокурорсько-слідчі посади комплектуються професійно підготовленими, компетентними, принциповими, добросовісними, з високими моральними якостями працівниками.

Проте, матеріалами справи підтверджується, що у ОСОБА_3 на час звільнення наявне дисциплінарне стягнення та висновок колегії прокуратури Херсонської області від 26.06.2014 року, що свідчить про відсутність у нього необхідних ділових якостей, що унеможливило його працевлаштування на керівні посади та на посади до прокуратури вищого рівня.(т. 1 а.с. 109). Інших вакантних посад на час попередження позивача про наступне вивільнення не було.

На час звільнення з органів прокуратури ОСОБА_3 перебував у званні молодшого радника юстиції, безперервний стаж в органах прокуратури з 07.07.2006 року.

Позивач з 28 липня по 19 грудня 2014 року перебував на лікарняному, тому після виходу на роботу 22.12.2014 року йому була запропонована вакантна посада прокурора прокуратури Каланчацького району Херсонської області, як така, що працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду, тощо. Від запропонованої посади, позивач відмовився.

Що стосується доводів апелянта щодо відсутності фактичного скорочення штату відносно його займаної посади, то як встановлено судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду, скорочення у штаті прокуратури Херсонської області штатних одиниць доведено, зокрема - однієї штатної одиниці заступника прокурора міста Херсон. На посаді заступника прокурора міста Херсон був залишений ОСОБА_4, який станом на час виникнення спірних правовідносин також займав посаду заступника прокуратури м. Херсон Херсонської області.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 49-2 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. При вирішенні питання щодо наявності чи відсутності у позивача переважного права на залишення на роботі суд керується приписами ст. 42 КЗпП України, відповідно до якої при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Судом першої інстанції проведено порівняльний аналіз кваліфікації позивача та ОСОБА_4 та вірно зазначено про обґрунтоване надання переваги ОСОБА_4

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно п. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням наявних доказів в матеріалах справи, суд апеляційної приходить до висновку, що судом першої інстанції постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для її скасування відсутні.

Повний текст постанови складений 29 листопада 2017 року.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року у справі № 805/230/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Колегія суддів: Л.В. Ястребова

І.Д. Компанієць

М.Г. Сухарьок