Справа № 826/17685/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представників позивача: Кутовця М.П., Залізняка А.В., Кардащук А.М.,

представника відповідача Пузька В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві, треті особи - Київська міська клінічна лікарня № 12, Київська міська клінічна лікарня № 15, КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 Дніпровського району м. Києва", КНП "Консультативно-діагностичний центр" Подільського району м. Києва, Інститут травматології та ортопедії АМН України, Поліклініка № 1 Шевченківського району м. Києва, Поліклініка № 2 Подільського району м. Києва, Поліклініка № 2 Святошинського району м. Києва про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В

Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів звернулася до суду з позовом до Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі також - відповідач або Виконавча дирекція) про визнання протиправним та скасування рішення від 19.06.2015 № 18 про повернення коштів Фонду та застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Обґрунтовуючи свою позицію щодо незаконності спірного рішення, позивач вказав у позові на те, що у нього були відсутні передбачені Законом підстав для відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності. Також зазначив, що в силу вимог чинних нормативно-правових актів, саме лікарі несуть відповідальність за дотримання порядку заповнення та видачі листків непрацездатності. Окрім того, вказує, що в акті не зазначені факти порушень вимог Інструкцій, якими урегульовано порядок оформлення та видачі листків непрацездатності.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 19.06.2015 № 18 про повернення коштів Фонду та застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності в частині суми 47243,21 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог позивача. Також скаржник просив замінити відповідача - Виконавчу дирекцію Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності її правонаступником - Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представники позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити оскаржуване рішення без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України).

На підставі ст. 55 КАС України здійснено заміну відповідача - Виконавчу дирекцію Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності її правонаступником - Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Судом установлено, що Голосіївською міжрайонною виконавчою дирекцією Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності була проведена документальна позапланова перевірка по коштах загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, пов'язана з поданням страхувальником (позивачем у даній справі) письмової заяви про здійснення перевірки за його бажанням, пов'язана з реорганізацією юридичної особи за період з 06.05.2011 по 05.06.2015, за результатами якої складений акт перевірки по коштах загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності від 05.06.2015 № 65.

Згідно з актом, виявлені під час перевірки порушення спричинили переплату допомоги по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів Фонду.

Так, у ході перевірки встановлено, що застрахована особа ОСОБА_6, яка з 27.11.2012 по 08.04.2015 займала посаду начальника відділу експертизи проектів нормативно-правових актів Юридичного управління Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів, протягом 2013 та 2014 років практично щомісяця була відсутня на роботі з приводу тимчасової непрацездатності.

При цьому, видані їй листки непрацездатності були оформлені різними закладами охорони здоров'я, які судом першої інстанції залучено до участі у справі третіми особами.

В акті вказано, що Голова Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів звертався до Фонду із запитом від 03.10.2013 № 4504-1-4/8, щодо перевірки правомірності видачі листків непрацездатності ОСОБА_6 різними закладами охорони здоров'я м. Києва. На цій підставі фахівцями відділу експертизи тимчасової непрацездатності та якості медичних послуг виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності була проведена така перевірка. За її результатами встановлено, що ряд листків непрацездатності продовжувалися необґрунтовано, а деякі взагалі були необґрунтовано видані, про що страхувальника повідомлено листом від 01.11.2013 № 4147-04.

У вказаному листі зокрема зазначено, що л/н № 194615 виданий обґрунтовано; л/н № 995819 з 22.02.13 по 11.03.13 виданий обґрунтовано, а з 12.03.13 по 29.03.13 продовжений необґрунтовано; л/н № 789877 з 14.08.13 по 21.08.13 виданий обґрунтовано, а з 22.08.13 по 30.08.13 продовжений необґрунтовано; л/н № 768571 з 09.09.13 по 18.09.13 виданий обґрунтовано, а з 19.09.13 по 27.09.13 продовжений необґрунтовано; л/н № 730516, № 994899, № 212004, № 740341, № 741441, № 747013, № 768129, № 930430 - видані необґрунтовано. При зверненні до ЗОЗ ОСОБА_6 надавала неправдиву інформацію щодо попередньої тимчасової непрацездатності (л/н №994899, № 194615, № 995819, № 740341, № 741441, № 747013, № 789877, № 768571, № 930430).

Також, вказаним листом позивача було повідомлено, про необхідність повернення коштів, виплачених за рахунок ФСС з ТВП по необґрунтовано виданим та необґрунтовано продовженим л/н на ім'я ОСОБА_6 на розрахунковий рахунок Голосіївської міжрайонної виконавчої дирекції КМВ ФСС з ТВП.

Крім того, в результаті перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності на ім'я ОСОБА_6, проведеної фахівцями відділу експертизи тимчасової непрацездатності та якості медичних послуг виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за запитом Голосіївської міжрайонної виконавчої дирекції КМВ ФСС з ТВП від 22.07.2014 № 1515/01-36/04, листом від 22.08.2014 № 3039-08 (з урахуванням доповнення від 09.09.2014 № 3194-08) останнього було повідомлено, що тимчасова непрацездатність гр. ОСОБА_6 тривала з 26.11.13 по 13.06.14 і була нею заздалегідь спланована, а лікарями різних закладів охорони здоров'я м. Києва реалізована.

При зверненні до закладів охорони здоров'я пацієнтка надавала неповну інформацію щодо страхового анамнезу, що могло призвести до безпідставного встановлення чи завищення термінів тимчасової непрацездатності. Записи в первинній медичній документації: обґрунтовують видачу л/н серії АГІ № 805621 з 03.03.14 по 24.03.14 (22 дні); не обґрунтовують видачу л/н на весь період: серії АВЮ № 923185 з 26.11.13 по 20.12.13 (25 днів); серії АГА № 945810 з 23.12.13 по 18.01.14 (27 днів); серії АГА № 945810 з 04.02.14 по 10.02.14 (7 днів); серії АГЕ № 969846 з 11.02.14 по 28.02.14 (18 днів); серії АГІ № 805767 з 26.03.14 по 24.04.14 (30 днів); серії АГІ № 826312 з 25.04.14 по 03.06.14 (40 днів); серії АГІ № 826458 з 04.06.14 по 13.06.14 (10) днів); частково не обґрунтовують видачу л/н серії АГА № 945810 з 30.01.14 по 03.02.14 виданий обґрунтовано, а продовжений з 04.02.14 по 10.02.14 необґрунтовано.

Також, під час перевірки в Комунальному неприбутковому підприємстві Консультативно-діагностичний центр Подільського району м. Києва виявлено два випадки видачі л/н (як продовження попередніх), які не були зазначені в листі: № 889031 з 16.06.14 по 04.07.14 (19) днів, №889085 з 05.07.14 по 24.07.14 (20) днів) - записи в медичній документації також не обґрунтовують їх видачу. Також, записи в первинній медичній документації гр. ОСОБА_6, наданої Київською міською клінічною лікарнею№ 15, обґрунтовують видачу листка непрацездатності серії АГА № 945810 на період з 20.01.2014 по 24.01.2014 та не обґрунтовують його продовження з 25.01.2014 по 29.01.2014.

У якості висновку за розглядуваним епізодом, в акті від 05.06.2015 № 65 зазначено, що в порушення абз. 1 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (Закон 2240-III) необґрунтовано видані ОСОБА_6 та оплачені листки непрацездатності, сума за якими складає 53568,23 грн.

Поряд із цим, в акті враховано, що закладами охорони здоров'я, після проведених перевірок, були відшкодовані кошти Фонду в сумі 6325,02 грн. за необґрунтовано виданим ОСОБА_6 листкам непрацездатності: серія № АВО 730516 з 08.01.2013 по 18.01.2013 в сумі 1478,57 грн. за 5 днів; серія № АВЗ 747013 з 01.08.2013 по 13.08.2013 в сумі 1710,51 грн. за 6 днів; серія № АВЗ 789877 з 14.08.2013 по 30.08.2013 в сумі 1710,51 грн. за 6 днів; серія № АВЗ 768129 з 31.08.2013 по 06.09.2013 в сумі 1425,43 грн. за 5 днів.

Таким чином, згідно з висновком акта, неправомірно витрачена страхувальником сума страхових коштів Фонду, яка нарахована та виплачена по необґрунтовано виданим або необґрунтовано продовженим листкам непрацездатності ОСОБА_6, за вирахуванням сум, сплачених закладами охорони здоров'я, склала 47243,21 грн. (53568,23 - 6325,02).

З цих підстав відповідач прийняв оскаржуване рішення від 19.06.2015 № 18, яким позивача зобов'язано усунути виявлені порушення шляхом повернення до Фонду неправомірно витрачену суму страхових коштів в розмірі 54217,49 грн. (в т.ч. 47243,21 - за розглядуваним епізодом, та решта - 6974,28 грн. - за іншими порушеннями, виявленими під час перевірки, які позивач у межах спору фактично не оскаржує).

Вважаючи таке рішення неправомірним, позивач звернувся до суду.

Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у частині визнання протиправним та скасування цього рішення в частині зобов'язання повернути Фонду неправомірно виплачені страхові кошти у розмірі 47243,21 грн.

Суд виходив з того, що повернення надмірно сплачених страхових коштів Фонду можливе виключно шляхом їх стягнення у встановленому законом порядку, а не в порядку самостійного повернення. Також місцевий адміністративний суд вказав на те, що Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів не може нести відповідальність за необґрунтовану видачу та необґрунтоване продовження листків непрацездатності ОСОБА_6 Окрім того, суд звернув увагу на те, що закладами охорони здоров'я, після проведених перевірок, були відшкодовані кошти Фонду в сумі 6325,02 грн. по деяким необґрунтовано виданим ОСОБА_6 листкам непрацездатності, при цьому, неможливо встановити, чи були враховані зазначені обставини при прийняті відповідачем спірного рішення.

Відмовляючи у решті позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення відповідача від 19.06.2015 № 18 не підлягає скасуванню в частині суми 6974,28 грн., оскільки правомірність визначення цієї суми фактично визнана позивачем.

У частині відмови у задоволенні позову, судове рішення сторонами не оскаржено, а тому не перевіряється апеляційним судом.

Обґрунтовуючи свої доводи щодо помилковості висновків суду у частині задоволених позовних вимог, скаржник вказав на те, що місцевим адміністративним судом залишено поза увагою положення ч. 3 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», який був чинним на час надання листків непрацездатності, а також абз. 1, 2 пп. 2.2 Положення № 25, в силу яких комісія із соціального страхування, яка створюється на підприємстві і підзвітна роботодавцю, зобов'язана розглядати підставу і правильність видачі та заповнення листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг. У зв'язку із цим, на переконання апелянта, висновки акта є обґрунтованими, а оскаржуване рішення прийнято відповідачем правомірно.

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001 № 2240-ІІІ (у чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції) органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, провадить акумуляцію страхових внесків та інших коштів, призначених для фінансування матеріального забезпечення та соціальних послуг, види яких передбачені статтею 34 цього Закону, та забезпечує їх надання, а також здійснює контроль за використанням цих коштів є Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд).

За правилами ч.1 ст. 28 Закону № 2240-ІІІ страховик (Фонд) має право здійснювати перевірку обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 35 цього Закону допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків: тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві.

Вичерпний перелік підстав для відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, наведений у ст. 36 Закону № 2240-ІІІ, серед яких: одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину; у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров'ю з метою ухилення від роботи чи інших обов'язків або симуляції хвороби; за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи; за час примусового лікування, призначеного за постановою суду; у разі тимчасової непрацездатності у зв'язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або дій, пов'язаних з таким сп'янінням; за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв'язку з навчанням.

За правилами ч. 1 ст. 51 Закону 2240-ІІІ підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням з Фондом.

Положеннями ч. 1 ст. 50 Закону 2240-ІІІ унормовано, що матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім видів матеріального забезпечення, передбачених пунктами 1, 2 статті 34 цього Закону, яке надається за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України).

Водночас, згідно з ч. 3 ст. 50 цього Закону рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, яке затверджується правлінням Фонду.

На виконання вимог цієї правової норми прийнято Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, яке затверджено постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 23 червня 2008 р. N 25 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 р. за N 636/15327 (далі за текстом - Положення № 25).

Згідно з п. 1 Положення № 25 комісія (уповноважений) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням (далі - комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства), створюється (обирається) та діє на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство), що використовує найману працю, незалежно від форм власності і господарювання.

Відповідно до п. 1.6 цього Положення комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства підзвітна роботодавцю та представнику застрахованих осіб, а її робота в установленому порядку підлягає перевірці органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд).

Згідно з п. 2.2 Положення № 25 комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства зобов'язана, зокрема:

- приймати рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг;

- приймати рішення про відмову в призначенні матеріального забезпечення, про припинення виплати його (повністю або частково), розглядати підставу і правильність видачі та заповнення листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

З метою реалізації цих обов'язків, пунктом 2.1 вказаного Положення передбачено, що комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства має право зокрема звертатися за необхідності до робочих органів відділень Фонду щодо перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам підприємства; перевіряти дотримання застрахованими особами режиму, визначеного лікарем на період тимчасової непрацездатності та ін.

Отже, в силу наведених норм права, на будь-якому підприємстві, не залежно від форм власності, створюється комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, яка підзвітна роботодавцю. До її обов'язків належить прийняття рішення про призначення про відмову в призначенні або про припинення виплати матеріального забезпечення. З цією метою на комісію (уповноваженого) покладено обов'язок розглядати підставу і правильність видачі та заповнення листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг, для чого їй надано право зокрема звертатися до робочих органів відділень Фонду щодо перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам підприємства.

При цьому очевидним є те, що розглядати підставу і правильність видачі та заповнення листків непрацездатності комісія підприємства повинна перед прийняттям рішення про призначення та виплату матеріального забезпечення.

Посилання позивача на те, що в силу вимог чинних нормативно-правових актів, саме лікарі несуть відповідальність за дотримання порядку заповнення та видачі листків непрацездатності, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують передбаченого ч. 3 ст. 50 Закону 2240-ІІІ та п. 2.2 Положення № 25 обов'язку комісії, яка підзвітна роботодавцю, розглядати підставу та правильність видачі листків непрацездатності.

Суд першої інстанції залишив вимоги наведених правових норм поза увагою, у зв'язку із чим дійшов помилкового висновку про те, що чинним законодавством не передбачено обов'язку страхувальника (роботодавця) перевіряти обґрунтованість та наявність підстав для видачі чи продовження листків непрацездатності застрахованим особам.

Поряд із цим, колегією суддів встановлено, що у позивача були наявні підстави для сумніву у правомірності видачі ОСОБА_6 листків непрацездатності та, відповідно, перевірки наявності підстав для їх видачі, оскільки, як видно з матеріалів справи (а.с. 66-95), остання протягом 2013 та 2014 років тривалий час, практично щомісяця, була відсутня на роботі у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю, при цьому листки непрацездатності видано різними закладами охорони здоров'я, і у більшості випадків з трудовими рекомендаціями у п'ятницю та новим страховим випадком в понеділок.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач, маючи сумнів у правомірності видачі документів, що засвідчують непрацездатність ОСОБА_6, звертався із запитом від 03.10.2013 № 4504-1-4/8, у якому просив перевірити правомірність видачі листків непрацездатності ОСОБА_6 різними закладами охорони здоров'я м. Києва.

Проте, із вказаним запитом позивач звертався до Фонду вже після прийняття рішень про призначення матеріального забезпечення.

Більше того, як свідчать матеріали справи, після надходження від Фонду результатів перевірок (лист від 01.11.2013 № 4147-04), у ході яких виявлено необґрунтованість видачі та продовження деяких листків непрацездатності, позивач продовжував призначати та виплачувати допомогу з тимчасової непрацездатності ОСОБА_6

Стосовно конкретних причин, з яких листки непрацездатності визнано необґрунтованими або необґрунтовано продовженими, колегією суддів враховано, що у матеріалах адміністративної справи містяться відповідні довідки, складені фахівцями відділу експертизи тимчасової непрацездатності та якості медичних послуг виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (а.с. 66-95)

У зазначених довідках наведено детальний опис обставин, на підставі яких експерти дійшли висновку про необґрунтованість видачі або продовження кожного із названих вище листків непрацездатності.

Водночас, судова колегія враховує, що позивач не заперечує та не наводить будь-яких мотивів на спростування висновків щодо відсутності підстав видачі чи продовження медичними установами деяких листків непрацездатності ОСОБА_6

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що у розглядуваному випадку позивач, приймаючи рішення про призначення та виплату матеріального забезпечення ОСОБА_6 у період, щодо якого проводилася перевірка, не дотримався вимог ч. 3 ст. 50 Закону 2240-ІІІ та п. 2.2 Положення № 25 щодо розгляду підстави і правильності видачі та заповнення листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг, що призвело до неправомірної виплати страхових коштів у розмірі 47243,21 грн.

Доводи позивача, з якими погодився місцевий адміністративний суд, з приводу відсутності у позивача законних підстав для відмови застрахованій особі ОСОБА_6 у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності за наданими нею листками непрацездатності, колегія суддів оцінює критично, оскільки позивач не міг оцінити і дійти обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для виплати допомоги, не розглянувши, зокрема, питання підстав і правильності видачі листків непрацездатності, чого ним, на момент прийняття рішень, зроблено не було в порушення вимог ч. 3 ст. 50 Закону 2240-ІІІ та п. 2.2 Положення № 25.

З приводу висновку суду першої інстанції про те, що позивач не може нести відповідальність за необґрунтовану видачу та необґрунтоване продовження листків непрацездатності ОСОБА_6, колегія суддів відзначає, що у розглядуваному випадку позивач несе відповідальність за неправомірно виплачену суму страхових коштів.

Статтею 28 Закону № 2240-ІІІ визначено, що страховик має право накладати фінансові санкції та адміністративні штрафи.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону №2240-III страхувальники та інші отримувачі страхових коштів у разі порушення порядку використання страхових коштів відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

Отже, відповідальність за неправомірно витрачену суму страхових коштів несуть страхувальники, які і зобов'язані відшкодувати таку суму Фонду.

Такі ж положення закріплені у п. 5 ч. 1 ст. 10, ч. 5, 6 ст. 15 Закону України від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення).

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що повернення надмірно сплачених страхових коштів Фонду можливе виключно шляхом їх стягнення у встановленому законом порядку, а не в порядку самостійного повернення.

Такий висновок, на думку колегії суддів, є помилковим.

Так, порядок зокрема прийняття рішень за результатами перевірок та процедуру оскарження рішень за результатами перевірок. визначено Інструкцією про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження, яку затверджено Постанова правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 22.12.2010 N 29 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 березня 2011 р. за N 393/19131.

За визначеннями, наведеними у п. 1.5 цієї Інструкції рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності - обов'язковий для виконання письмовий документ за підписом керівника органу Фонду (його заступника), підготовлений на підставі акта перевірки та відповідно до вимог чинного законодавства.

Також помилковим є висновок місцевого адміністративного суду про неможливість встановити обставини щодо того, чи було враховано відповідачем при прийнятті спірного рішення те, що закладами охорони здоров'я, після проведених перевірок, були відшкодовані кошти Фонду в сумі 6325,02 грн. по деяким необґрунтовано виданим ОСОБА_6 листкам непрацездатності.

Як зазначалося, оскаржуваним рішенням позивача зобов'язано усунути виявлені порушення шляхом повернення до Фонду неправомірно витрачену суму страхових коштів в розмірі 54217,49 грн. (в т.ч. 47243,21 - за розглядуваним епізодом, та решта - 6974,28 грн. - за іншими порушеннями, виявленими під час перевірки, які позивач у межах спору фактично не оскаржує)

Так, в акті від 05.06.2015 № 65 зазначено, що ОСОБА_6 необґрунтовано видані та оплачені листки непрацездатності, сума за якими складає 53568,23 грн. (а.с. 13) Поряд із цим, в акті враховано, що закладами охорони здоров'я, після проведених перевірок, були відшкодовані кошти Фонду в сумі 6325,02 грн. (а.с. 14) З урахуванням цих обставин, перевіряючи дійшли висновку, що неправомірно витрачена страхувальником сума страхових коштів Фонду, за цим епізодом, склала 47243,21 грн. (53568,23 - 6325,02).

Решта суми - 6974,28 грн. нарахована позивачеві за епізодами порушень, які позивачем не оскаржуються - стосовно ОСОБА_7 (442,65 грн.), ОСОБА_8 (301,44 грн.) та ОСОБА_6 (6230,19 грн. - даний епізод стосується невірно визначеної суми заробітної плати в місяцях розрахункового періоду, з якої сплачено страхові внески).

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги у повній мірі спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову.

Вирішуючи спір, суд прийняв рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Згідно із ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві, треті особи - Київська міська клінічна лікарня № 12, Київська міська клінічна лікарня № 15, КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 Дніпровського району м. Києва", КНП "Консультативно-діагностичний центр" Подільського району м. Києва, Інститут травматології та ортопедії АМН України, Поліклініка № 1 Шевченківського району м. Києва, Поліклініка № 2 Подільського району м. Києва, Поліклініка № 2 Святошинського району м. Києва про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2017 року у частині задоволених позовних вимог Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів - скасувати.

Відмовити у задоволенні позову Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів в цій частині.

В іншій частині Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст постанови виготовлено 27 листопада 2017 року.