Справа № 344/1496/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/8765/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Хобор Р.Б.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до адміністративної комісії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про скасування постанови адміністративної комісії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №14/761 від 16.12.2016 року про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 182 КУпАП.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 липня 2017 року відмовлено в задоволенні позову.

ОСОБА_1 оскаржила постанову суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного з'ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального права. Просить її скасувати і ухвалити нову, якою задовольнити її позовні вимоги.

В апеляційній скарзі зазначає, що жодних доказів, що доводять її вину у вчиненні правопорушення відповідачем не надано. Зазначає, що наряд поліції, який приїхав на виклик її сусіда - ОСОБА_2 жодних порушень тиші чи інших правопорушень не зафіксував. Крім того, судом не взято до уваги, що ОСОБА_2 подав заяву про порушення тиші нею до Івано - Франківського ВП ще до настання події, за яку її притягнули до адміністративної відповідальності.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду були повідомлені належним чином. Суд ухвалив провести розгляд апеляційної скарги на підставі ст.ст.41, 196 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Як встановлено з матеріалів справи, постановою про адміністративне правопорушення №14/761 від 16.12.2016 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.182 ч.1 КУпАП.

Адміністративною комісією встановлено, що ОСОБА_1 06.11.2016 року близько 23:00 год. в м. Івано-Франківську по вул. Хоткевича, 54/154 здійснювала порушення тиші в нічний період часу, а саме кричала, чим порушувала громадський порядок і спокій громадян. (а.с.3).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що адмінкомісія при міськвиконкомі була компетентна розглядати дану справу, вина ОСОБА_1 встановлена, законність та обґрунтованість складення протоколу перевірено, докази досліджено, порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності дотримано, а отже, оскаржуване рішення є законним та обгрунтованим.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд та вважає, що таке судове рішення винесене із порушенням норм матеріального та процесуального права, які привели до неправильного вирішення справи, а також з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а тому таке судове рішення підлягає скасуванню, а позов до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Оскільки предметом оскарження є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому суд зобов'язаний перевірити законність та обґрунтованість складення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, з наданням їй можливості скористатись усіма правами, передбаченими чинним законодавством.

Апеляційний суд зазначає, що в силу закріпленого ст.7 КУпАП принципу законності ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необгрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

В адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб'єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об'єктивного дослідження справи, однак не зобов'язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Апеляційний суд зазначає, що жодних доказів, які доводять вину позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.182 КУпАП, відповідачем у протоколі та постанові у справі про адміністративне правопорушення не зазначено.

Апеляційний суд встановив, що всупереч вимогам ст.280 КУпАП України відповідачем не з'ясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення, не надано суду доказів, які б підтверджували наявність складу правопорушення в діях саме позивача. Зокрема, не встановлено, ким і коли вчинено порушення тиші. Таким чином, відповідачем як суб'єктом владних повноважень, рішення якого оскаржується, і який заперечує позов, не доведено правомірності та підставності оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення №14/761 від 16.12.2016 року

Суд першої інтсанції не перевірив законність та обґрунтованість складення постанови та не дослідив, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, з наданням їй можливості скористатись усіма правами, передбаченими чинним законодавством.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З врахуванням того, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 липня 2017 року у справі № 344/1496/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у справі про адміністративне правопорушення №14/761 від 16.12.2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Т. В. Онишкевич
Р. Б. Хобор
Постанова складена в повному обсязі 27.11.2017 року