Справа № 156/740/17
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10028/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області на постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 06 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

13.07.2017 ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області у якому просить визнати неправомірними дії відповідача, щодо відмови у призначенні йому щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання згідно заяви від 10.05.2017, оформлене рішенням та скасувати таке і зобов'язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити таку допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у зв'язку із проведенням антитерористичної операції у м. Донецьк Донецької області, постійними бойовими діями на території міста, восени 2014 року він вимушений був переміститися до с. Грибовиця Іваничівського району Волинської області, де у листопаді 2014 року відповідно до вимог Закону України «Про захист прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та постанови КМУ № 505 від 01.10.2014, був взятий на облік Управлінням соціального захисту населення Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області, як внутрішньо переміщена особа. Управлінням йому надавалася адресна допомога у період з 12.11.2014 по 11.05.2015 як особі працездатного віку, яка непрацевлаштована. З моменту переїзду він перебував на обліку у центрі зайнятості з метою працевлаштування. З 12.05.2015 виплата щомісячної адресної допомоги йому була припинена на підставі п. 7 Постанови КМУ № 505. 27 лютого 2017 року він працевлаштувався на ТДВ «Нововолинське АТП-10708», після чого 10 травня 2017 року звернувся до Управління за призначенням щомісячної адресної допомоги. Листом від 17.05.2017 Департаментом соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації у призначенні щомісячної адресної допомоги на новий шестимісячний період відмовлено на підставі п. 3 , п. 7 Постанови КМУ № 505 від 01.10.2014. Такі дії відповідача, вважає протиправними і такими, що порушують його конституційне право на отримання відповідної грошової допомоги, тому просить позов задовольнити.

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 06.09.2017 позов задоволено повністю.

Із цією постановою не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що відмова позивачу в призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання прийнята правомірно, відповідно до пункту 3 постанови КМУ від 31.03.2015 № 212 «Про внесення змін до Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», оскільки ОСОБА_2 скористався правом щодо призначення і отримання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з 12.11.2014 по 11.05.2015 та ним не було повідомлено відповідача про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати допомоги у термін визначений пунктом 12 постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2, у зв'язку із проведенням антитерористичної операції у м. Донецьк Донецької області, постійними бойовими діями на території міста, восени 2014 року вимушений переміститися до с. Грибовиця Іваничівського району Волинської області.

У листопаді 2014 року, відповідно до вимог Закону України «Про захист прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Постанови КМУ № 505 від 01.10.2014, позивач взятий на облік Управлінням соціального захисту населення Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області як внутрішньо переміщена особа.

У період з 12.11.2014 по 11.05.2015 Управлінням йому надавалася адресна допомога як особі працездатного віку, яка непрацевлаштована.

З 12.05.2015 виплата щомісячної адресної допомоги припинена на підставі п. 7 Постанови КМУ № 505 від 01.10.2014.

27 лютого 2017 року позивач працевлаштувався на ТДВ «Нововолинське АТП-10708», після чого 10 травня 2017 року в зв'язку із зміною обставин звернувся до Управління за призначенням щомісячної адресної допомоги.

Листом від 17.05.2017 Департаментом соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації у призначенні щомісячної адресної допомоги на новий шестимісячний період відмовлено на підставі п. 3 , п. 7 Постанови КМУ № 505 від 01.10.2014.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки ні постановою Кабінету Міністрів України № 212 від 31.03.2015р, ні постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 не встановлено жодного обмеження особи звернутись з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. ОСОБА_3 з 27 лютого 2017 року офіційно працевлаштувався, тому на загальних підставах повторно набув право на отримання від держави такої допомоги. Відтак, дії Управління соціального захисту населення Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області щодо відмови у призначенні позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання є протиправними.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно зі ст. 4 Закону, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України підтверджено, що позивач перемістився з тимчасово окупованої території та до цього постійно проживала в м. Донецьк Донецької області.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 1 жовтня 2014 року № 505 (далі - Порядок), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Порядок ведення обліку осіб, які переміщуються, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Грошова допомога виплачується шляхом перерахування на поточний рахунок, відкритий відповідно до цього Порядку безоплатно в установі уповноваженого банку.

Пунктом 7 вказаного Порядку передбачено, що якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Згідно п. 3 Порядку особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією компетентного органу.

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 31.03.2015 № 212 пункт 3 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 доповнено абзацом такого змісту: «Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період. Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається».

З системного аналізу правових норм вбачається, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі не працевлаштованої (безробітної) особи. В разі, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2, 3, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, то вона повторно набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 лютого 2017 року позивач працевлаштувався на ТДВ «Нововолинське АТП-10708», після чого 10 травня 2017 року, в зв'язку із зміною обставин, звернувся до Управління за призначенням щомісячної адресної допомоги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки з 27 лютого 2017 року ОСОБА_2 офіційно працевлаштувався, відтак на загальних підставах має право на отримання від держави такої допомоги, так як грошова допомога на наступний строк не призначається лише тим особам, які продовжують перебувати у статусі не працевлаштованої (безробітної) особи.

Враховуючи вищенаведене, відповідач зобов'язаний призначити та виплатити ОСОБА_2 щомісячну адресну допомогу як особі, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області залишити без задоволення, а постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 06 вересня 2017 року у справі № 156/740/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін
Ухвала в повному обсязі складена та підписана 27.11.2017.