Справа № 185/9046/17
Суддя: Головін В. О.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/9046/17
Провадження № 2-а/185/467/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року Павлоградський мсіькрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Головіна В.О., секретаря судового засідання - Мерцалової Н.В., представника позивача Шевченко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Павлограда справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Павлоградського районного відділу Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області до громадянина Р.Узбекистан ОСОБА_2 про примусове видворення за межі території України -

В С Т А Н О В И В :

Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Павлоградського районного відділу Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Р.Узбекистан ОСОБА_2, в якому просить примусово видворити відповідача за межі України з забороною подальшого в`їзду в Україну строком на п'ять років, як такому, який не виконав в установлений строк без поважних причин рішення Павлоградського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про його примусове повернення за межі України. В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що громадянин Р.Узбекистан ОСОБА_2 прибув на територію України 06.04.2017 року у приватних справах. 23.08.2017 року співробітниками Павлоградського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було виявлено, що відповідач ухилився від виїзду з України після закінчення терміну перебування, який із клопотанням про продовження терміну перебування на території України не звертався. За порушення відповідачем правил перебування на території України Павлоградського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 25.08.2017 року прийнято рішення № 10 про примусове повернення з території України, яким зобов'язано відповідача залишити територію України до 24 вересня 2017 року, який територію України не покинув. На теперішній час місце перебування відповідача не відомо.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надіслання судової повістки на адресу зазначену представником відповідача у позовній заяві.

Вислухавши пояснення представника позивача, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином Р.Узбекистан, який 06.04.2017 року через КПП «Бориспіль» прибув до України у приватних справах (а.с.5-9).

Згідно п.п.2 п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постанови Кабінету Міністрів України № 150 від 15.02.2012 року (далі - Порядок), відповідач повинен був по закінченню строку реєстрації в Україні (04.07.2017 року) добровільно виїхати з території України або звернутись з заявою про продовження строку перебування в Україні (якщо для цього були підстави).

Заяви про продовження строку перебування на території України подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаються стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання (п. 8 Порядку).

ОСОБА_2 до органів та підрозділів ДМС України з клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України або оформлення дозволу на імміграцію в Україну, або документів на тимчасове проживання в Україні не звертався, по закінченню реєстрації від виїзду ухилився, перейшов на нелегальне становище, перебуваючи на території України не мав постійного місця проживання та приймаючої сторони.

23.08.2017 року за порушення правил перебування на території України відносно громадянина Р.Узбекистан ОСОБА_2 співробітниками Павлоградського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 203 КУпАП.

Постановою Павлоградського РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 23.08.2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. в дохід держави, який сплачено у повному обсязі (а.с.11-13).

Павлоградським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 25.08.2017 року прийнято рішення № 10 про примусове повернення з території України з забороною подальшого в`їзду на територію України терміном на три роки, з яким ОСОБА_2 був ознайомлений (а.с.15-17).

Вказане рішення відповідачем самостійно не виконано, що стало підставою для звернення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в особі Павлоградського районного відділу Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області з позовом про примусове видворення ОСОБА_2 за межі України з забороною подальшого в`їзду в Україну строком на п'ять років. При цьому місце перебування відповідача на даний час позивачу невідомо.

Закон, що визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України, є Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» №3773-VІ від 22 вересня 2011 року (Закон №3773).

Іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», з урахуванням положень ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

Згідно ч. 6 ст. 26 Закону № 3773, контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства за межі України здійснюється органом, що його прийняв. Перевіркою адреси місця проживання ОСОБА_2, місцезнаходження останнього не встановлено.

Перебування громадянина Р.Узбекистан ОСОБА_2 після прийняття 25.08.2017 році рішення про примусове повернення слід вважати таким, що перебуває на території України незаконно.

Частиною першою та другою ст.. 26 Закону № 3773, передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в'їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно із ч. 5 ст. 26 Закону № 3773, іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до положень ст.. 183-7 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 8 ст. 183-2 КАС України, адміністративні справи, передбачені частинами першою та другою цієї статті, розглядаються судом за обов'язкової участі сторін.

Відповідного до ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, враховуючи те, що місце знаходження відповідача громадянина Р.Узбекистан ОСОБА_2 на даний час невідоме, а розгляд справи не може бути здійснений без участі відповідача, з метою недопущення порушень прав громадянина іноземної держави, суд вважає за необхідне у задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Р.Узбекистан ОСОБА_2 про примусове видворення за межі території України відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 158-163, 183-7 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Павлоградського районного відділу Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області до громадянина Р.Узбекистан ОСОБА_2 про примусове видворення за межі території України - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: В.О.Головін