Справа № 161/12479/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10733/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року у справі № 161/12479/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області звернулась в суд з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області в якому просить визнати дії старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Грицені Г.Г. щодо винесення постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 30.06.2017 (ВП № 53334284) неправомірними; скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 30.06.2017 (ВП № 53334284).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року позов задоволено частково; визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 30 червня 2017 року ВП № 53334284. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог оскаржило Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, яке в з підстав наведених в апеляційній скарзі просить в цій частині її скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Посилається на те, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, та неповністю зясував обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.01.2017р. Луцький міськрайонний суд Волинської області на виконання постанови суду від 14.12.2016, яка набрала законної сили 27.12.2016, в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії державного службовця видав виконавчий лист про зобовязання Луцьке ОУПФУ провести з 01.09.2016 перерахунок розміру призначеної ОСОБА_3 пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ в редакції, чинній на день призначення пенсії, та постанови КМУ від 31.05.2000 № 865 (в редакції, чинній на дату призначення пенсії), у звязку з підвищенням з 01.12.2015 розміру заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з постановою КМУ від 09.12.2015 № 1013 Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів в розмірі 90% від заробітної плати на підставі довідки, виданої Волинською обласною державною адміністрацією від 12.08.2016 № 11.33/164 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям.

В подальшому 02.02.2017р. ОСОБА_3 звернулася до ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області із заявою про прийняття до виконання зазначеного виконавчого листа.

03.02.2017р. старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Гриценею Г.Г. винесена постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 53334284) з виконання виконавчого листа № 161/15406/16-а, виданого 25.01.2017р. Луцьким міськрайонним судом Волинської області, встановивши боржнику ОСОБА_1 ОУПФУ строк для виконання рішення протягом 10 робочих днів.

Луцьке ОУПФУ листом від 14.02.2017р. № 2463/07-13 повідомило ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області про виконання в добровільному порядку постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2016р.

В подальшому 30.06.2017р. старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Гриценя Г.Г. винесла постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (ВП № 53334284), якою стягнуто ОСОБА_1 ОУПФУ витрати на проведення виконавчих дій у сумі 120,00 грн. Копія вказаної постанови була скерована на адресу ОСОБА_1 ОУПФУ згідно з супровідним листом від 30.06.2017 № 04-35/3685 та надійшла на адресу позивача 02.08.2017 за вх. № 6886/03.

30.06.2017 старший державний виконавець ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Гриценя Г.Г. винесла також постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 53334284), якою встановлено, що на виконання рішення суду ОСОБА_1 ОУПФУ проведено перерахунок розміру призначеної стягувачу пенсії згідно виконавчого документа (розпорядження 817053 від 24.01.2017), нарахована доплата за період з 01.09.2016 по 31.01.2017 в сумі 3121,30 грн., рішення суду виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та постановлено на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України Про виконавче провадження закінчити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 161/15406/16-а, виданого 25.01.2017 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 30.06.2017 ВП № 53334284 виділити в окреме провадження.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що постанова старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Грицені Г.Г. від 30.06.2017 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (ВП № 53334284) прийнята з порушенням законодавства.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першою статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено частиною пятою статті 26 Закону № 1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно із частиною шостою статті 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як передбачено частиною першою статті 42 Закону № 1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

За приписами частини другої статті 42 Закону № 1404-VIII витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Частиною четвертою статті 42 цього ж Закону визначено, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно із пунктом 2 розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1302/29432, витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону. У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Враховуючи наведені вище норми законодавства апеляційний суд погоджується з твердженням судом першої інстанції, що витратами виконавчого провадження, що підлягають стягненню з боржника, є лише ті витрати, які органи державної виконавчої служби понесли у звязку з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення саме примусового виконання рішення після відкриття виконавчого провадження. При цьому, на особу, яка добровільно виконала рішення суду до відкриття виконавчого провадження, не може бути покладений тягар щодо компенсації будь-яких витрат, понесених органом державної виконавчої служби у звязку із виконанням рішення, потреба у примусовому виконанні якого відпала через його виконання боржником до відкриття виконавчого провадження.

Судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Луцьке ОУПФУ добровільно виконало постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2016 згідно з розпорядженням № 817053 від 24.01.2017 до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.02.2017 ВП № 53334284 з примусового виконання виконавчого листа № 161/15406/16-а, виданого 25.01.2017 Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

Відтак, у звязку із добровільним виконанням ОСОБА_1 ОУПФУ рішення суду відпала потреба у його примусовому виконанні, а Луцьке ОУПФУ фактично втратило статус боржника у звязку із добровільним виконанням рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції зробив вірний висновок, що понесені відділом ПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області фінансові витрати у рамках виконавчого провадження № 53334284 в сумі 120,00 грн. не є витратами виконавчого провадження, оскільки постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.12.2016 була добровільно виконана ОСОБА_1 ОУПФУ до відкриття виконавчого провадження, а тому відповідач не здійснював та не міг здійснювати виконавчі дії саме щодо примусового виконання рішення, в той час як за приписами частини другої статті 42 Закону № 1404-VIII з боржника підлягають до стягнення лише ті витрати виконавчого провадження, які понесені органом державної виконавчої служби після відкриття виконавчого провадження та у звязку із проведенням виконавчих дій з примусового виконання рішення, відтак позовні вимоги підставно задоволені.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених вище обставин колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2017 року у справі № 161/12479/17 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6