Справа № 337/4518/17
Суддя: Мурашова Н. А.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Мурашова Н.А., розглянувши в скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій противоправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 19.05.2014р. у зв'язку з досягненням пенсійного віку вона звернулась до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя із заявою про призначення їй пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На підставі постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18.05.2017р. за її позовом було здійснено перерахунок раніше призначеної пенсії за віком. 13.10.2017р. вона звернулась до відповідача із заявою про виплату їй разової грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Листом від 30.10.2017р. відповідач відмовив в задоволенні вказаної заяви з посиланням на те, що вона як працівник освіти раніше вже отримувала пенсію за вислугу років, тому підстав для виплати такої допомоги немає. Вважає такі дії відповідача протиправними та просить зобов'язати відповідача виплатити їй грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком.

Ухвалою суду від 17.11.2017р. відкрито скорочене провадження у даній справі.

27.11.2017р. до суду надійшли письмові заперечення представника відповідача, в яких вона позов не визнала повністю та зазначила, що з 01.12.2006р. управлінням позивачці була призначена пенсія за вислугу років як працівнику освіти. З 08.12.2006р. виплату пенсії було припинено у зв'язку із її працевлаштуванням знов на посаду, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. В подальшому, з 19.05.2014р. позивачку відповідно до її заяви було переведено на пенсію за віком. Згідно з вимогами п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення підлягає виплаті лише за умови, якщо особа до цього не отримувала будь-яку пенсію. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення такої допомоги встановлюється КМУ. Оскільки позивачка станом на день призначення пенсії за вислугу років мала стаж працівника освіти 31 рік 2 міс 23дн. і раніше вже отримувала пенсію за вислугу років, вона не має права на отримання грошової допомоги. Тому вважає дії Управління щодо відмови у виплаті такої грошової допомоги законними та обґрунтованими. Крім того, зазначила, що позивачка звернулась до суду з даним позовом з пропуском строку, встановленого ст.99 КАС України, оскільки пенсія за віком їй була призначена в травні 2014р., грошова допомога відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» повинна виплачуватись разом з першою виплатою пенсії за віком, тому про порушення своїх прав позивачка повинна була дізнатись в грудні 2014р. і звернутись до суду за захистом своїх прав. Просить в позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка ОСОБА_1 є працівником галузі освіти.

З 01.12.2006р. позивачці призначена пенсія за вислугу років (протокол №2332 від 06.12.2006р.) на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення». Виплату пенсії було припинено з 08.12.2006р. у зв'язку з працевлаштуванням позивачки на посаду, яка дає право на призначення даного виду пенсії.

19.05.2014р. позивачка звернулась до УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя із заявою про призначення їй пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і така пенсія їй була призначена у відповідному розмірі.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18.05.2017р. зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, з 19.05.2014р., з урахуванням раніше виплаченої різниці.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017р. постанова Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18.05.2017р. змінена та зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, з 18.10.2016р., з урахуванням раніше виплаченої різниці. Позовні вимоги в частині перерахунку пенсії за період з 19.05.2014р. по 17.10.2016р. залишені без розгляду.

13.10.2017р. ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про виплату їй разової грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій.

Листом відповідача від 30.10.2017р. за №342/В-9 позивачці ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви, оскільки їй в 2006р. вже призначалась пенсія за вислугу років.

За наслідками розгляду справи судом встановлено, що фактично спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування п.7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

П.7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Кодексу, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» і «ж» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також, якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення; виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України; порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011р. №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років»

П.5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, проаналізувавши вищевикладені норми діючого законодавства, суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо відсутності правових підстав для виплати позивачці грошової допомоги, яка передбачена п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З аналізу наведених норм права можливо зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного страхового стажу (30 років для жінок), вихід на пенсію саме з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

При цьому, право особи на отримання грошової допомоги виникає за умови неотримання такою особою будь-якого іншого виду пенсії, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», саме на момент виникнення у неї права на призначення пенсії за віком на підставі вказаного Закону, а не призначення пенсії в минулому.

Як свідчать встановлені обставини справи, позивачка на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком досягла пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на день досягнення пенсійного віку працювала на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е - ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та мала страховий стаж понад 30 років, що підтверджується документами з пенсійної справи, доданими представником відповідача до заперечень.

Оскільки, встановлені обставини справи свідчать про те, що станом на час звернення з заявою про призначення пенсії за віком позивачка не отримувала будь-якого виду пенсії, суд вважає, що відповідач, відмовивши позивачці у виплаті вказаної грошової допомоги, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим його дії є протиправними.

Доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для виплати позивачці грошової допомоги суд вважає необгрунтованими і не приймає до уваги з вищевикладених мотивів.

При ухваленні судового рішення суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про пропуск позивачкою строку звернення до суду з цим позовом за таких підстав.

Згідно з ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.100, п.9 ч.1 ст. 155, ч.3 ст.162 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, встановлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Поважними причинами за чинним законодавством визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається з позовною заявою, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами своєчасного звернення до суду за захистом порушеного права.

При цьому, залишення позову без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду може мати місце тільки при встановленні обставин щодо початку перебігу строку звернення до суду, зокрема, обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, з'ясуванні причин пропуску цього строку та підстав для визнання цих причин поважними.

Крім того, слід враховувати, що предметом позову в категорії справ щодо призначення, перерахунку, надання, одержання пенсійних та усіх інших соціальних виплат, є дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, пов'язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, тому судам необхідно перевіряти строк звернення до суду залежно від виду платежу та тривалості періоду, за який виник спір.

Як встановлено судом пенсія за віком була призначена позивачці з 19.05.2014р. і право на отримання грошової допомоги на підставі п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка носить одноразовий характер, позивачка набула з моменту призначення такої пенсії.

Разом з тим, про порушення своїх прав, за захистом яких вона звернулась до суду з даним позовом, позивачка дізналась в жовтні 2017р. після отримання листа відповідача, яким він на її заяву від 13.10.2017р. відмовив у виплаті такої допомоги.

Таким чином, оцінивши вказані обставини, суд вважає, що позивачка звернулась до суду в межах 6-місячного строку, перебіг якого починається з дня, коли вона дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Підстав для залишення позову без розгляду суд не знаходить.

На підставі вищевикладеного, позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00грн., відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, підлягають компенсації з Державного бюджету України.

Керуючись ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.26, п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.2,8,9,11,94,159,160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій противоправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій за віком на підставі п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Правобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя нарахувати та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій за віком відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Н.А.Мурашова

27.11.2017