Справа № 263/11545/17
Суддя: Музика О. М.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/687/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

при секретарі Рудь Ю.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Коломієць О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить визнати постанову адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 05 липня 2017 року № 903 про притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 156 КУпАП, незаконною та скасувати її.

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що вона є суб'єктом підприємницької діяльності і здійснює роздрібну торгівлю алкогольних та тютюнових виробів у магазині за адресою: АДРЕСА_1, м. Маріуполь. Як їй стало відомо у вересні 2017 року, адміністративною комісією Виконавчого комітету Маріупольської міської ради 05 липня 2017 року за результатами розгляду адміністративних матеріалів без її участі, а також відповідного повідомлення винесено постанову № 903, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн. Підставою для винесення оскаржуваної постанови є матеріали та протокол від 12 травня 2017 року № 939202 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, складений працівниками Приморського відділу поліції Центрального ВП ГУНП в Донецькій області. Так, у мотивувальній частині постанови зазначено, що ОСОБА_1, перебуваючи на робочому місці у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, м. Маріуполь, 12 травня 2017 року о 19 год. 25 хв. здійснила продаж пачки цигарок неповнолітній особі, а саме ОСОБА_3, 1999 року народження, внаслідок чого вчинила порушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Обов'язковими умовами для визначення події та складу адміністративного правопорушення за указаною нормою КУпАП, повинен бути суб'єкт, прийнятий на роботу працівник у сфері торгівлі, який здійснив продаж одного із указаної у статті тютюнового виробу конкретно установленій неповнолітній особі з відповідним тому підтвердженням. Позивач вважає, що дії відповідача є протиправними, постанова підлягає скасуванню, а провадження - закриттю у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення з таких підстав.

На момент складання протоколу працівниками поліції без її участі, ОСОБА_1 не здійснювала реалізацію неповнолітньому ОСОБА_3 тютюнових виробів у вказаних у постанові період часу та місці.

У постанові про притягнення до адміністративної відповідальності та у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості в частині ідентифікації особи ОСОБА_1 (відсутні паспортні дані), а також дані, які характеризують її як особу. У постанові не вказано, якими винними діями позивача вчинене правопорушення і на підставі яких доказів установлено, що таке порушення вчинене саме ОСОБА_1 Адміністративна комісія Виконавчого комітету Маріупольської міської ради розглянула протокол за відсутності ОСОБА_1, без її повідомлення, допиту свідків, без дослідження даних про її особу, призначила максимальну міру покарання, що суперечить положенням КУпАП. На порушення вимог ст. 268 КУпАП, у зв'язку із неналежним повідомленням позивача про розгляд адміністративного протоколу, позбавлено позивача права на подачу доказів на спростування доводів, викладених у протоколі. Під час розгляду указаного протоколу не витребувано жодної інформації про те, чи притягувалася ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності за аналогічні правопорушення, не досліджено питання малозначності вчиненого адміністративного правопорушення. Вказує, що дії посадових осіб є незаконними, а допущені порушення під час розгляду протоколу значно порушують права та законні інтереси позивача.

При цьому ОСОБА_1 указує, що ОСОБА_3 у 2017 році виповнюється 18 років, однак із оглянутої його фотокартки, вона вважає, що такий взагалі не схожий на неповнолітнього, а навпаки виглядає як достатньо дорослий парубок. Вимогами ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» передбачено, що продавець зобов'язаний отримати у покупця, який придбаває, зокрема, тютюнові вироби, паспорт або інший документ, який підтверджує вік такого покупця, якщо у продавця виникають сумніви відносно досягнення покупцем 18-річного віку. Вказує, що працівниками поліції навмисно направлено ОСОБА_3 до магазину, де вона здійснює торгівлю, і який візуально виглядає набагато доросліше, ніж справжній його вік.

Посилаючись на указані обставини, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, додатково вказала, що торгівля здійснювалася у вечірній час, коли йде найбільший потік людей, вона не пам'ятає, чи придбавав у неї цигарки ОСОБА_3, однак якщо і так, то такий зовсім не схожий на неповнолітнього, вона не вбачає у своїх діях складу адміністративного правопорушення, оскільки постійно дотримується вимог закону щодо здійснення торгівлі алкогольними та тютюновими виробами. На теперішній час її позбавили ліцензії та накладені інші штрафні санкції, у зв'язку з чим вона не має можливості здійснювати підприємницьку діяльність.

Представник відповідача - Коломієць О.Г. - у судовому засіданні проти вимог позивача заперечувала, просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена з дотримання вимог ст. 280 КУпАП, а за приписами ст. 268 КУпАП, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП адміністративне правопорушення не належить до переліку справ, при розгляді яких присутність особи є обов'язковою. У той же час ОСОБА_1 вчасно було направлено повістку про розгляд адміністративного протоколу комісією Виконавчого комітету Маріупольської міської ради. У матеріалах справи також наявні пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили факт продажу ОСОБА_3 тютюнових виробів. Також, з їх пояснень вбачається, що працівниками поліції було проведено звірення номерів акцизних марок цигарок «LM Loft», що придбав ОСОБА_3 та які були наявні у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 у м. Маріуполі. Адміністративна комісія є колегіальним органом, рішення (постанова) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності прийнято більшістю голосів членів комісії. З наведених підстав представник відповідача вважає, що вимоги безпідставні та задоволенню не підлягають.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 11, 161 КАС України, виходить з такого.

Судом установлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 12 травня 2017 року № ВК № 128172, ОСОБА_1 12 травня 2017 року об 19 год. 25 хв., знаходячись на робочому місці у крамниці «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, Приморський район, м. Маріуполь, реалізувала неповнолітньому ОСОБА_3, 1999 року народження, пачку цигарок «LM Loft». У присутності двох свідків: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_1 відмовилася від підпису у протоколі та від його отримання (а. с. 26).

Відповідно до пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які надані ними під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, такі підтвердили факт придбання ОСОБА_3 цигарок «LM Loft» у вказаному магазині, продаж яких здійснений ОСОБА_1, а у подальшому факт перевірки працівниками поліції схожості акцизних марок та факту відмови ОСОБА_1 від підпису у протоколі та його отримання (а. с. 27, 28).

Згідно з випискою із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та ліцензії Державної фіскальної служби України Головного управління ДФС у Донецькій області, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець та є суб'єктом господарювання, має ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами стоком дії до 29 квітня 2017 року (а. с. 29, 30).

Відповідно до пояснень ОСОБА_3, наданих ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, такий підтвердив факт придбання ним у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за указаною адресою пачки цигарок «LM Loft», продаж товару здійснила продавець ОСОБА_1 (а. с. 31).

Також, до матеріалів справи долучений рапорт працівника поліції про факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 та її відмови від підпису у протоколі та його отримання (а. с. 32).

Постановою адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 05 липня 2017 року № 903 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 156 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виглядів штрафу у розмірі 1 700 грн. Підставою для накладення адміністративного стягнення є те, що 12 травня 2017 року об 19 год. 25 хв. ОСОБА_1, знаходячись на робочому місці у крамниці «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 у Центральному районі м. Маріуполя, реалізувала неповнолітньому ОСОБА_3, 1999 року народження, пачку цигарок «LM Loft» (а. с. 23).

Також, до матеріалів справи відповідачем долучено повістку, адресовану ОСОБА_1 за адресою: проспект Металургів, 95-51, про те, що 05 липня 2017 року об 11 год. 30 хв. відбудеться розгляд адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП, а також фіскальний чек Укрпошти від 22 травня 20117 року (а. с. 24).

ОСОБА_1 до матеріалів справи долучені: реєстраційне посвідчення № НОМЕР_1, довідку податкової служби від 08 квітня 2014 року про те, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований електронний контрольно-касовий апарат «Екселіо», також звіт про використання книг обліку розрахункових операцій за травень 2017 року (а. с. 39 - 42).

Суд, дослідивши та вивчивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 8 Конституції України встановлено, що звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, адміністративна комісія Виконавчого комітету Маріупольської міської ради вважала доведеним обставини вчинення ОСОБА_1 порушення ч. 2 ст. 156 КУпАП, постановила - накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 1 700 грн.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб'єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Нормами КУпАП, що встановлюють правила провадження у справах про адміністративні правопорушення: а саме: ст. 254, ст. 256, ст. ст. 248, 249, п. 5 ч. 1 ст. 278, ст. 268, ст. ст. 276, 279, 283, 284, 258 КУпАП зазначено, зокрема, що перед розглядом справи про адміністративне правопорушення після представлення посадової особи, яка розглядає справу, оголошується протокол, роз'яснюються права особі, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, заслуховуються пояснення даної особи, досліджуються докази, вирішуються клопотання, тощо; розгляд справи про адміністративне правопорушення повинен бути відкритим, всебічним, повним, вирішення справи повинно відбуватися у точній відповідності із законом, тощо.

Суд, перевіривши оскаржувану постанову від 05 липня 2017 року № 903 на відповідність визначеним ч. 3 ст. 2 КУпАП критеріям, дійшов висновку, що при винесенні даної постанови відповідачем порушено ряд процесуальних вимог до провадження у справі про адміністративне правопорушення, а саме: ст. ст. 245, 279, 280 КУпАП, що вказує на формальність притягнення особи до адміністративної відповідальності; як наслідок - порушено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право на захист (ст. 268 КУпАП), яка має право бути присутньою при розгляді справи, що означає її активну участь у процесі розгляду: дача пояснень, заявлення клопотань, обґрунтування заперечень про адміністративне правопорушення, підготовка та подання відповідних доказів, отримання правової допомоги, для чого необхідний час для підготовки.

Так, у матеріалах справи наявна повістка на ім'я ОСОБА_1 на адресу: проспект Металургів, 95-51 із прикладенням фіскального чека Укрпошти, однак із тексту самої повістки не вбачається, в яке місто України така відправлена, а до матеріалів справи не представлено доказів самого поштового відправлення (конверта), який би міг перевірити суд та надати йому відповідну оцінку, що за своїм змістом ставить під сумнів відправлення такої повістки на адресу ОСОБА_1 У той же час, у самій постанові адміністративної комісії не вказано про розгляд адміністративного протоколу за наявності або відсутності ОСОБА_1, а також даних про належність доказів її повідомлення про розгляд справи 05 липня 2017 року та наявність підстав для її розгляду за відсутністю ОСОБА_1, у разі належним чином її повідомлення.

Також, у відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, зміст постанови свідчить про те, що вимоги ст. 280 КУпАП відповідачем виконані не були.

Так, підставою складання протоколу про адміністративне правопорушення від 12 травня 2017 року серії ВК № 128172, заступником начальника сектору превенції Приморського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області, майором поліції ОСОБА_6, стало порушення ОСОБА_1 ч. 2 ст. 156 КУпАП .

У судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснила, що дійсно працює продавцем у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, м. Маріуполь, де 12 травня 2017 року біля 19 год. 25 хв. можливо продала пачку цигарок ««LM Loft» незнайомому хлопцю та пояснила, що вік у хлопця вона не з'ясовувала, оскільки вона вважала, що він на вигляд досяг повноліття і жодним чином його вигляд не вказує на його неповнолітній вік, тому і не вимагала у нього документи.

Закон України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Системний аналіз зазначеної правової норми дає суду підстави для висновку щодо запровадження в імперативній формі заборони на продаж тютюнових виробів особам, які не досягли 18-ти років.

Частиною четвертою статті 15-3 зазначеного Закону продавця наділено правом отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, документи, які підтверджують вік такого покупця, а отже, ця вимога має спонукати суб'єкта господарювання дотримуватися відповідного рівня обачності, який би унеможливлював порушення чітко визначеної заборони продавати неповнолітній особі зазначену продукцію. Відсутність у продавця сумніву щодо віку покупця та продаж у зв'язку з цим забороненого товару неповнолітній особі не може бути підставою звільнення суб'єкта господарювання від відповідальності.

Однак, у зазначеній нормі Закону не міститься вимога про те, щоб продавець при продажу алкогольних напоїв обов'язково витребовував у покупця документи, що засвідчують особу останнього, для встановлення віку. Зазначену вимогу продавець має виконувати лише у випадку виникнення сумніву щодо віку покупця.

У відповідності до ст. 156 КУпАП порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, в тому числі частиною 2 статті 156 КУпАП.

Відповідно до ст. 215 КУпАП адміністративні комісії утворюються відповідними органами місцевого самоврядування у складі голови, заступника голови, відповідального секретаря, а також членів комісії. В адміністративних комісіях при виконавчих органах міських рад є посада звільненого відповідального секретаря комісії. Порядок діяльності адміністративних комісій встановлюється цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

Адміністративні комісії при виконавчих комітетах районних у містах рад утворюються у разі надання районній у місті раді та її виконавчому комітету відповідних повноважень міською радою.

Відповідач оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, суд вважає, що належна реалізація позивачем ОСОБА_1 прав, встановлених ст. 268 КУпАП, мала можливість вплинути на прийняте адміністративною комісією рішення у справі про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 також повідомила, що ОСОБА_3 був привезений працівниками поліції до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» та після складання протоколу разом із ними поїхав, що на її думку вказує на провокаційну акцію. Також, після складання протоколу, через декілька днів ОСОБА_3 повторно привезено до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», де він намагався удруге придбати цигарки, однак йому у цьому було відмовлено.

Питання притягнення до адміністративної відповідальності за своїм змістом аналогічно відповідає питанню притягнення до кримінальної відповідальності, однак має різні ступені відповідальності.

Провокація (підбурювання) до вчинення злочину з боку правоохоронців є порушенням п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Європейський суд з прав людини виключає відповідальність особи за злочин, вчинений через провокацію зі сторони правоохоронних органів.

Так, у справі «Тейшейро де Кастро проти Португалії» Європейський суд з прав людини провів межу між неналежними діями працівників поліції в ході контрольованої закупки та діями звичайних агентів, які діють під прикриттям з метою отримання доказів щодо вивчення особою злочину без активного підбурювання до його вчинення. Заборона підбурювання поширюється як на працівників поліції, так і на осіб, які діють за їх вказівкою. Перед проведенням контролю за вчиненням злочину працівники правоохоронних органів повинні: володіти достатнім обсягом інформації про причетність особи до вчинення злочину, вступати у злочин лише на етапі його підготовки або вчинення; поведінка агента повинна бути пасивною.

Загалом про активну поведінку, яку може бути розцінено як провокацію, може свідчити самостійне звернення до особи, повторні пропозиції після відмови особи, наполягання (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви»).

У справі «Баннікова проти Російської Федерації» заявниця у своїй скарзі в ЄСПЛ стверджувала, що її визнали винною у вчиненні злочину, спровокованого правоохоронними органами через агента - провокатора й що вона не вчинила би злочину без їхнього втручання.

Європейський Суд ухвалив, що використання особливих методів ведення слідства - зокрема, агентурних методів - не може саме по собі порушити право на справедливий розгляд. Ризик підбурювання з боку співробітників міліції, викликаний зазначеними методами, означає, що їхнє використання має бути строго регламентованим (Постанова ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви», п. 51). У частині розгляду заяви про провокаційні дії, спрямовані на спонукання вчинення злочину з метою його викриття, Європейський Суд звертає увагу на те, чи був би вчинений злочин без втручання органів влади. Визначення підбурювання в справі «Раманаускас проти Литви» (п. 55) ЄСПЛ надає наступне: «Підбурювання з боку поліції має місце там, де задіяні посадові особи - співробітники служб безпеки або особи, що діють за їх розпорядженням - не обмежувані фактично необхідною пасивною слідчою діяльністю, а такі, що здійснюють такий вплив на особу, як підбурювання до вчинення злочину, що в іншому випадку не був би вчинений, з метою забезпечити докази й почати карне переслідування».

З огляду на вищезазначене та враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, зокрема, Рішення: «Тейшейро де Кастро проти Португалії», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації» слід дійти висновку, що притягнення відповідачем ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП, можливо було спровоковано працівниками Національної поліції, що виразилося у підбурюванні неповнолітньої особи - ОСОБА_3, 1999 року народження, до придбання цигарок «LM Loft», проте і такі обставини, у зв'язку із неналежним повідомленням позивача, адміністративною комісією не перевірені та не спростовані, а тому дії відповідача щодо визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, є протиправними.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях цього Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією фіксування адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015, за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Також, у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією виявлення адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган ( посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Доказів дотримання указаних вимог закону представником відповідача суду не надано.

Будь яких переконливих аргументів, які б спростовували вищевикладені доводи позивача, представник відповідача в судовому засіданні не навів та на їх наявність не посилається.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, викликає обґрунтований сумнів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З долучених до справи матеріалів не вбачається, що органом, який уповноважений виносити постанову, такі обставини перевірялися та їм дана відповідна оцінка у постанові.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Поняття суб'єкта владних повноважень наведене п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі при виконанні делегованих повноважень.

Натомість у матеріалах справи, окрім заперечень на адміністративний позов, не міститься жодних доказів вини позивача, не надано належних доказів, які встановлюють факт адміністративного правопорушення.

Натомість в судовому засіданні позивачем доведені протиправні дії відповідача, оскільки при розгляді справи про адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 КУпАП, відповідачем не були належним чином дослідженні обставини, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 156 КУпАП, оскільки дії ОСОБА_1 з продажу цигарок неповнолітній особі, яка виглядала як повнолітня особа, фактично були спровоковані інспекторами Національної поліції, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, в діях ОСОБА_1, про що свідчить практика Європейського Суду з прав людини, зокрема, рішення: «Тейшейро де Кастро проти Португалії», «Раманаускас проти Литви», «Баннікова проти Російської Федерації».

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що дії адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу є протиправними, оскільки прийняті у порушення Конституції України та ст. ст. 245, 280 КУпАП, тому постанова у справі про адміністративне правопорушення від 05 липня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1 700 грн. за порушення ч. 2 ст. 156 КУпАП прийнята з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Разом з тим, доводи позивача в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення судом не приймаються, оскільки згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Заявлений позов згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України являється спором фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акта індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення.

Адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) виносить постанову про закриття справи.

Суд не наділений повноваженнями щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки вирішення спору із ухваленням судового рішення по суті позовних вимог виключає можливість одночасного закриття провадження щодо тих самих вимог.

Вищезазначені обставини, на переконання суду, є підставою для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 10, 11, 159, 160, 162, 163, 171-2 КАС України, ч. 2 ст. 156, ст. ст. 251, 268, 276, 280, 284, 293 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради у справі про адміністративне правопорушення від 05 липня 2017 року № 903 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Повний текст постанови виготовлений 24 листопада 2014 роуку.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня її отримання.

Суддя О.М. Музика