Справа № 815/3359/17
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/3359/17

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Запорожана Д.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року ОСОБА_2 (ОСОБА_2, позивач ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - ГУНП в Одеській області, відповідач) ), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №926 від 29.05.2017 року в частині звільнення позивача, поновити ОСОБА_2 на посаді начальника ізолятора тимчасового тримання затриманих №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, стягнути на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 29.05.2017 року по день винесення рішення.

Обґрунтовуючи позивні вимоги ОСОБА_2 зазначив, що його було незаконно звільнено з тим самих підстав двічі, при цьому рішенням суду встановлена неправомірність першого звільнення ОСОБА_2 та його поновлено на роботі, крім того, звільнення позивача через скорочення штатів не ґрунтується на нормах законодавства оскільки фактично скорочення не відбулося, а також позивачу не запропонували іншу посаду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року

адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням ГУНП в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

ОСОБА_2 до 6 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 року в органах поліції на посаді начальника ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Наказом начальника ГУНП в Одеській області №1571 о/с від 16.11.2016 року полковника поліції ОСОБА_2 з 16.11.2016 року звільнено зі служби в поліції з посади начальника ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Головного управління Національної поліції в Одеській області за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних робіт.

Позивач не погодився із вищезазначеним наказом та звернувся до суду з вимогами про його скасування, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року по справі №815/7286/16 адміністративний позов ОСОБА_2 задоволений частково, визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Одеській області від 16.11.2016 року №1571о/с в частині звільнення зі служби в поліції позивача за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), поновлено позивача на посаді начальника ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб ГУ НП в Одеській області та стягнуто на його користь середньомісячне грошове утримання за час вимушеного прогулу (аркуші справи 9-18).

На виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2017 року по справі № 815/7286/16, наказом ГУ НП в Одеській області від 23.03.2017 року №569 о/с позивача поновлено з 16.11.2016 року на посаді начальника ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб ГУ НП в Одеській області та сплачено на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу (аркуш справи 8).

У зв'язку із скороченням штатної чисельності органів і підрозділів Національної поліції України та Головного управління Національної поліції в Одеській області, відповідно до Наказів Національної поліції України від 02 вересня 2016 року №788 дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області», та Головного управління Національної поліції в Одеській області від 16 вересня 2016року №2244 дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області», ГУ НП в Одеській області складено Попередження про наступне звільнення позивача зі служби в поліції не раніше ніж за два місяці на підставі п. 4 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (звільнення зі служби в поліції у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Відповідно до Повідомлення про неможливість працевлаштування позивача у зв'язку із скороченням штатної чисельності органів і підрозділів Національної поліції України та Головного управління Національної поліції в Одеській області, відповідно до Наказів Національної поліції України від 02 вересня 2016 року №788 дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області» та Головного управління Національної поліції в Одеській області від 16 вересня 2016року №2244 дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області», Головним управлінням Національної поліції в Одеській області позивача повідомлено про відсутність можливості його працевлаштування в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області (аркуш справи 44).

УКЗ ГУ НП в Одеській області 29 березня 2017 року складений акт про відмову позивача від ознайомлення з попередженням про наступне звільнення з посади начальника ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Головного управління Національної поліції в Одеській області (аркуш справи 43).

Наказом ГУ НП в Одеській області від 29.05.2017 року №926 о/с полковника поліції ОСОБА_2 з 29.05.2017 року звільнено зі служби в поліції з посади начальника ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Головного управління Національної поліції в Одеській області за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних робіт на підставі попередження про наступне звільнення від 29.03.2017 року (аркуш справи 7).

Не погоджуючись з вищевказаним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем були порушені трудові права та гарантії позивача, у зв'язку з чим він підлягає поновленню на роботі з виплатою заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його обґрунтованим з огляду на наступні обставини.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» названого Закону працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Згідно ч. 1 ст. 58 Закону призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Згідно частинам 1, 2 та 3 ст. 68 названого Закону у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Разом з тим, поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Пунктом 5 ч. 10 ст. 62 Закону визначено, що поліцейський у повному обсязі користується гарантіями соціального та правового захисту, передбаченими цим Законом та іншими актами законодавства.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою і третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої і третьої статті 49-2 КЗпП України, колегія суддів приходить до висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Аналогічний висновок щодо застосування наведених вище норм права міститься в постанові Верховного Суду України від 19 травня 2015 року № 21-107а15. Відповідно до ч. 1 ст.244-2 КАС України такий висновок Верховного Суду України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, у постанові Одеського окружного адміністративного суду у справі №815/7286/16 було встановлено, що в структурному підрозділі ГУ НП в Одеській області - ізоляторі тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб ГУ НП в Одеській області відсутній юридичний факт змін в організації функціонування вказаного підрозділу, а відбулась зміна його назви та скорочення штату, за винятком керівника ізолятора та його заступника. Вказані посади збережені і в новому штатному розпису ізолятора.

Отже, колегія суддів приходить висновку, що в структурі ГУНП відбулась реорганізація, при цьому штат управління не скоротився, посаду, яку обіймала позивач, не було скорочено.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію», Головне управління Національної поліції в Одеській області зобов'язане було запропонувати позивачу вакантні посади з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків.

За загальним правилом, під час вирішення справ цієї категорії пріоритетними є норми спеціальних законів. Трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних правовідносин, або коли про це йдеться у спеціальному законі. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 17.02.2015 р. по справі № 21-8а15. Порядок звільнення працівника через скорочення штатів не визначений спеціальним законом, тому суд до даних правовідносин застосовує загальні положення норм трудового законодавства.

Таким чином, ГУНП в Одеській області не було дотримано встановленого ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України порядку звільнення працівника за скороченням штату, крім того відповідач ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачу було запропоновано вакантні посади, які відповідають його досвіду роботи, освітньому рівню, стану здоров'я, ставленню до виконання службових обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що позивача вперше було звільнено зі служби в поліції наказом ГУ НП в Одеській області №1571 о/с від 16.11.2016 року на підставі попередження про наступне звільнення з поліції, складеного відповідно до Наказів Національної поліції України від 02 вересня 2016 року №788 дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області», та Головного управління Національної поліції в Одеській області від 16 вересня 2016 року №2244 дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області».

Разом з тим, вищевказаний наказ було визнано протиправним та скасовано постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року по справі №815/7286/16.

Вдруге позивача було звільнено зі служби в поліції наказом ГУНП в Одеській області №926 о/с від 29.05.2017 року на підставі попередження про наступне звільнення з поліції, складеного відповідно до Наказів Національної поліції України від 02 вересня 2016 року №788 дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області», та Головного управління Національної поліції в Одеській області від 16 вересня 2016 року №2244 дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області».

За таких обставин ОСОБА_2 двічі звільнено зі служби в поліції з тих самих підстав, з моменту його першого звільнення до другого звільнення змін у штатному розписі ГУНП в Одеській області не відбулося, а тому звільнення позивача є неправомірним що є підставою для скасування спірного наказу №926 від 29.05.2017 року.

Таким чином, колегія суддів вважає звільнення ОСОБА_2 є противоправним, оскільки відповідачем були порушені трудові гарантії позивача, у зв'язку з чим такі гарантії повинні бути відновлені шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Приписами ч. 2 ст. 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

На користь позивача має бути стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29 травня 2017 року по день винесення рішення по цій справі, тобто, по 25 липня 2017 року, оскільки відповідно до п. п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягають негайному виконанню.

Відповідно до наданої Головним управлінням Національної поліції в Одеській області довідки про середній заробіток позивача (аркуш справи 38), середньоденний заробіток позивача складає 342,75 грн., сума середньомісячного заробітку складає 10282,5 грн., тобто, заробіток, який підлягає стягненню з відповідача складає 342,75х58 = 19879,5 грн.

Приписами ч.1 ст.256 КАС України встановлено, що негайно виконуються постанови про присудження виплат заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах стягнення за один місяць, а також поновлення на посаді.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, із стягненням на його користь з ГУНП в Одеській області заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: О.В. Яковлєв