Справа № 577/3346/17
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 р. Справа № 577/3346/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.10.2017р. по справі № 577/3346/17

за позовом ОСОБА_1

до Поліцейського СРПП Конотопського ВП Головного управління Національної поліції в Сумській області Линтварьова Сергія Олексійовича третя особа Конотопський ВП Головного управління Національної поліції в Сумській області

про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до поліцейського СРПП Конотопського ВП ГУНП в Сумській області Линтварьова Сергія Олексійовича, третя особа Конотопський ВП ГУНП в Сумській області, в якому просив суд:

- визнати незаконними дії поліцейського СРПП Конотопського ВП старшого сержанта Линтварьова Сергія Олексійовича щодо складення протоколу серії АР2 №523036 від 29.07.2017 року та постанови серії АР №966453 від 29.07.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за порушення ч.1 ст. 123 КУпАП.

-визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №966453 від 29.07.2017 року, складену поліцейським СРПП Конотопського ВП старшим сержантом поліції Линтварьовим Сергієм Олексійовичем по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн, а провадження у справі закрити.

Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.10.2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить скасувати постанову Конотопського міськрайонного суду від 11.10.2017 року та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Відповідно до ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відносно позивача був складений протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.123 КУпАП. Згідно протоколу позивач 29.07.2017 року о 23 год.30 хв. керуючи автомобілем Форд, д/н НОМЕР_1 не виконав вимог дорожнього знаку 2.2. (проїзд без зупинки заборонений), який встановлений перед залізничним переїздом, чим порушив вимоги п.20.3 ПДР України. 29.07.2017 року відповідачем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, згідно якої на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був обґрунтовано та на законних підставах притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 123 КУпАП.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди зобов'язані перевірити оскаржені рішення, дії на предмет того, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення(дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно матеріалів справи, 29.07.2017 року поліцейським СРПП Конотопського ВП старшим сержантом поліції Линтварьовим Сергієм Олексійовичем було винесено постанову серії АР №966453 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.123 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Зазначена постанова винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АР2 №523036 від 29.07.2017 року, складеного поліцейським СРПП Конотопського ВП старшим сержантом поліції Линтварьовим Сергієм Олексійовичем, згідно якого позивач 29.07.2017 року о 23 год.30 хв. керуючи автомобілем Форд, д/н НОМЕР_1 не виконав вимог дорожнього знаку 2.2. (проїзд без зупинки заборонений), який встановлений перед залізничним переїздом, чим порушив вимоги п.20.3 ПДР України.

Колегія суддів зазначає, що позивач з правопорушенням передбаченим ч. 1 ст. 123 КУпАП не погодився, про що зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення серії АР2 №523036 від 29.07.2017.

У відповідності до п. 20.3 Правил дорожнього руху для пропуску поїзда, що наближається, і в інших випадках, коли рух через залізничний переїзд заборонено, водій повинен зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією), дорожнім знаком 2.2, шлагбаумом чи світлофором так, щоб бачити сигнали, а якщо засоби організації дорожнього руху відсутні - не ближче 10 м до найближчої рейки.

Позивач у протоколі про адміністративне правопорушення серії АР2 №523036 від 29.07.2017 року зазначив, що вимогу дорожнього знаку 2.2 він не порушував.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведених норм слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП України є, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи незгоду позивача з вчиненим адміністративним правопорушенням відповідач мав навести докази в підтвердження факту порушення позивачем ч. 1 ст. 123 КУпАП.

Між тим, відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не було враховано пояснень позивача, занесених до протоколу про адміністративне правопорушення, про незгоду з вчиненим правопорушенням, передбаченим ч.1 ст. 123 КУпАП та не запрошено свідків транспортної пригоди.

Колегія суддів зазначає, що основним доказом, на підставі якого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 123 КУпАП, є відеозапис події, який використовувався відповідачем в момент транспортної пригоди.

Проте, колегія суддів зазначає, що відеозапис відповідача не дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, який було на ньому зафіксовано, оскільки не видно державних реєстраційних номерів такого транспортного засобу.

На відеозаписі також не видно дорожнього знаку 2.2.(проїзд без зупинки заборонено), за невиконання вимог якого позивача притягнуто до відповідальності, що спростовує доводи відповідача про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 123 КУпАП.

Отже, відеозапис не підтверджує вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 123 КУпАП, а тому не є належним доказом у справі про адміністративне правопрушення.

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано доказів в підтвердження обґрунтованості та правомірності прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення за вказане правопорушення.

Доводи суду першої інстанції про те, що порушення позивачем п.20.3 ПДР України підтверджується дослідженим відеозаписом поліцейського, колегія суддів вважає помилковими, оскільки на вказаному відеозапису не зафіксовано вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 123 КУпАП.

За таких обставин, перевіряючи оскаржувані дії відповідача щодо складання протоколу серії АР2 №523036 від 29.07.2017 року та постанови серії АР №966453 від 29.07.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за порушення ч.1 ст. 123 КУпАП на відповідність приписам ч.3 ст.2 КАС України колегія суддів приходить до висновку про складання протоколу серії АР2 №523036 від 29.07.2017 року та постанови серії АР №966453 від 29.07.2017 року відбулося з порушенням вимог чинного законодавства, не обґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Враховуючи, що постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. прийнята всупереч приписам ч.3 ст.2 КАС України, то така постанова підлягає скасуванню.

При цьому, щодо вимог позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення колегія суддів зазначає наступне.

За приписами п. 1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Отже, у адміністративного суду відсутні повноваження про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що повноваженнями щодо закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення наділені органи Національної поліції, що розглядають справу про адміністративне правопорушення. При цьому адміністративний суд, розглядаючи адміністративну справу про незаконність рішення органів Національної поліції про притягнення особи до адміністративної відповідальності не вирішує питання притягнення особи до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, а перевіряє таку постанову на відповідність приписам ч. 3 ст.2 КАС України, тобто чи прийнята вона на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, чи є вона законною, обґрунтованою, при цьому у суду відсутні повноваження вирішувати питання щодо закриття провадження у такій справі.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.10.2017р. по справі № 577/3346/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Поліцейського СРПП Конотопського ВП Головного управління Національної поліції в Сумській області Линтварьова Сергія Олексійовича третя особа Конотопський ВП Головного управління Національної поліції в Сумській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Визнати незаконними дії поліцейського СРПП Конотопського ВП старшого сержанта Линтварьова Сергія Олексійовича щодо складення протоколу серії АР2 №523036 від 29.07.2017 року та постанови серії АР №966453 від 29.07.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. за порушення ч.1 ст. 123 КУпАП.

Скасувати постанову серії АР №966453 від 29.07.2017 року, складену поліцейським СРПП Конотопського ВП старшим сержантом поліції Линтварьовим Сергієм Олексійовичем по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн.

В задоволені іншої частини позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Макаренко Я.М.
Судді(підпис) (підпис) Шевцова Н.В. Мінаєва О.М.
Повний текст постанови виготовлений 28.11.2017 р.