Справа № 750/5108/17
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/5108/17 Головуючий у 1-й інстанції: Бородавкіна С.В. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А
28 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Пилипенко О.Є.
суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,
при секретарі - Грабовській Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційні скарги Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А :
У травні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо повернення його заяви з доданими документами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;
- скасувати протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, від 20.05.2016 року № 36 в частині не призначення йому одноразової грошової допомоги та повернення документів на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- визнати неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо залишення його заяви про призначення одноразової грошової допомоги без реалізації;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у розмірі встановленому пп. «б» п. 1 ст. 16.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- зобов`язати Міністерство оборони України протягом місяця з дня набрання рішенням суду законної сили подати до суду звіт про виконання рішення суду.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 липня 2017 року справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд до Чернігівського окружного адміністративного суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 24 КАС України.
Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідачами подано апеляційні скарги, в яких відповідачі просять суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явилися у содове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що право ОСОБА_1 на отримання ним грошової допомоги виникло з моменту настання інвалідності, тобто з 27.01.2016 року, що підтверджується актом огляду медико соціальної експертної комісії серії АВА №018748, довідкою про повторний огляд серії АВБ №045458. Це право гарантоване Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який затверджений постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в Збройних Силах колишнього Радянського Союзу в період 10.05.1983 року по 04.08.1985 року. Крім того, з 14.01.1985 року по 04.08.1985 року брав участь у виконанні інтернаціонального обов`язку на території республіки Афганістан, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 від 03.05.1983 року (а.с. 12-15) та довідкою Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату від 12.05.2017 року № 91 (а.с. 16).
Під час виконання обов`язків військової служби по наданню інтернаціональної допомоги в республіці Афганістан в 1985 році ОСОБА_1 було отримано множинне мінно-вибухове осколкове поранення, мінно-вибухову травму, контузію головного мозку. Даний факт підтверджено висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 08.10.2014 р. № 1796/ж, відповідно до якого описані у висновку рубці на задній поверхні шиї по центру в середній третині, в міжлопатковій ділянці справа, в лобній ділянці зліва, в надбрівній ділянці зліва, на тильній поверхні лівої кисті в проекції проксимального міжфалангового суглобу і дистального міжфалангового суглобу і проксимальної фаланги 3-го пальця, на зовнішній поверхні лівої гомілки в середній третині, є наслідком загоєння ран, які могли утворитися внаслідок вогнепальних поранень, що могли бути спричинені під час проходження служби у 1985 році (а.с. 19).
Згідно витягу із Протоколу Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 09.02.2015 р. № 398 в ОСОБА_1 встановлено поранення, МВТ, контузія головного мозку і захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії (а.с. 20).
В січні 2016 року, у зв`язку із поганим станом здоров`я, позивач пройшов обстеження медико-соціальною експертною комісією. Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВА № 018748 від 27.01.2016 року ОСОБА_1 первинно встановлена ІII група інвалідності. Причина інвалідності: поранення, контузія та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 21).
Вищевказаний висновок медико-соціальної експертної комісії було підтверджено під час повторного огляду позивача 24.01.2017 року, про що зазначено у довідці АВБ № 045458 (а.с. 22).
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІІ групи, про що ним отримано відповідне посвідчення серії НОМЕР_2 (безтермінове) (а.с. 18) та з 2001 року учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 (а.с. 14).
04.02.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням III групи інвалідності (а.с. 23).
Чернігівським ОМВК заява ОСОБА_1 була направлена на адресу Чернігівського ОВК листом від 05.02.2016 року № 441 (а.с. 24).
В свою чергу, 09.02.2016 року листом за № 5/526с Чернігівський ОВК надіслав директору Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з відповідними додатками. (а.с. 25).
20.05.2016 року Комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, прийняла рішення, оформлене протоколом № 36, про повернення ОСОБА_1 документів на доопрацювання. Протокол було направлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 , а одноразова грошова допомога позивачу призначена не була (а.с. 26).
При цьому, судом першої інстанції встановлено, що підставою повернення документів на доопрацювання стала відсутність в наданих позивачем матеріалах документів, передбачених п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі Порядок № 975), що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Про вищевказане рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив позивача листом від 30.05.2016 року № 5/2273с (а.с. 27).
Листом від 09.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального архіву військово-медичних документів м. Санкт-Петербург з метою отримання архівних документів, які підтверджують отримання позивачем поранення в 1985 році під час виконання військового обов`язку на території республіки Афганістан, причини та обставини отримання поранення (а.с. 28).
Оскільки, відповідь на запит з вищевказаного архіву ОСОБА_1 не отримав, 22.05.2017 року він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про повторне направлення на адресу МО України його заяви від 04.02.2016 року про призначення одноразової грошової допомоги для призначення та виплати одноразової грошової допомоги (а.с. 29).
Листом від 23.05.2017 року за № 5/1719с Чернігівським ОВК було повернуто позивачу заяву від 22.05.2017 р., без реалізації (а.с. 30). При цьому, судом встановлено, що Чернігівський ОВК приймаючи вказане рішення керувався пп. 6 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній з 01.01.2017 р.
Вважаючи вищевказані дії відповідачів протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ).
Статтею 1-2 Закону № 2011-ХІІ становлено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (ст. 2 Закону № 2011-ХІІ).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-ХІІ, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання (ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-ХІІІ).
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІІ (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 (далі Порядок № 975).
Згідно з п. 2 вказаної вище Постанови допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно із довідками МСЕК серії АВА № 018748 та від 24.01.2017 р., ІІІ група інвалідності встановлена ОСОБА_1 з 27.01.2016 р. (з 24.01.2017 р. безстроково).
Таким чином, колегія суддів вважає, що при розгляді заяви та документів позивача про нарахування та виплату грошової допомоги відповідач повинен був врахувати вимоги Порядку № 975.
При цьому, згідно п. 13 цього Порядку, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Наказом Міністра оборони України від 12.04.2007 р. № 168 передбачено створення постійно діючої комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (п.1) та визначено, що голова комісії (заступник Міністра оборони України) повинен забезпечити, зокрема, підготовку пропозицій та подання їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розмір; роботу зі зверненнями громадян із зазначених питань (п. 2 Наказу).
Аналізуючи вищезазначені норми, порядок призначення та виплати допомоги, полягає у наступному: особи, які мають право на одноразову допомогу звертаються з документами в обласний військовий комісаріат; обласний військовий комісаріат подає розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, та надсилається за належністю в Департамент фінансів Міністерства оборони України для розгляду їх Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги; перевірені фахівцями документи розглядаються Комісією та подаються Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення одноразової допомоги; після прийняття рішення Міністром оборони України кошти надсилаються в обласний військовий комісаріат (військову частину), до якого були подані документи, для виплати одноразової допомоги отримувачам. Виплата одноразової допомоги провадиться в порядку черговості відповідно до дати подання документів після отримання Міністерством оборони коштів, передбачених на ці цілі.
Колегія суддів наголошує, що Порядком № 975 до дискреційних повноважень відповідача, після надходження документів, віднесена можливість або прийняти рішення про призначення, або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
Натомість, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем було прийняте рішення від 20.05.2016 р. № 36 у формі Протоколу про повернення заяви та документів ОСОБА_1 на доопрацювання, що прямо суперечить вимогам Порядку № 975. Більше того, зазначений нормативний документ не наділяє відповідача повноваженнями з повернення документів заявників на доопрацювання.
Враховуючи встановлене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем при прийнятті спірного рішення грубо порушено вищезазначені норми чинного законодавства, а тому останнє прийняте поза межами правового поля та має бути скасоване.
Згідно із п. 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Як вбачається з матеріалів справи до заяви від 04.02.2016 р. позивачем були подані: копія довідки МСЕК; копії сторінок паспорта; копія ідентифікаційного номера; копія сторінок військового квитка; копія витягу з протоколу засідання ЦВПК; копія висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи (а.с. 23).
Підставою для повернення документів на доопрацювання відповідачем зазначено неподання позивачем документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Таке твердження МО України в особі Комісії колегія суддів вважає помилковим у зв`язку з тим, що в даному випадку на підтвердження обставин поранення позивачем подано висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 08.10.2014 р. № 1796/ж та протокол Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 09.02.2015 р. № 398, в яких встановлено, що рубці наявні на тілі ОСОБА_1 є наслідком загоєння ран, що могли утворитися в результаті вогнепальних (осколкових) поранень, які могли бути отримані у 1985 році (а.с. 19, 20).
Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. № 402, передбачено, що причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19. (п. 21.3 Положення).
Пунктом 21.5 вказаного Положення передбачено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема:
- «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії (п. б).
- «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення (п. в).
Причинний зв`язок поранення та інвалідності позивача підтверджується також витягом з протоколу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 09.02.2015 р. № 398 (а.с. 20), в якому зазначено: «Поранення, МВТ, контузія головного мозку та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії».
У цьому протоколі не встановлено, що поранення пов`язане із вчиненням правопорушення є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Суд наголошує, що Положенням № 402 чітко передбачено, що категорія громадян, до якої належить позивач, при встановленні причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) надавати довідку про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) не повинна.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що довідка, яку вимагає від позивача МО України, наведена у додатку № 5 до Положення № 402, яка визначає, що поранення отримано не в стані алкогольного сп`яніння тощо, видається з 14.08.2008 р., тобто з часу видання Міністерством оборони України Наказу № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України».
З огляду на викладене, колегія суддів вважає протиправними посилання відповідача на те, що позивачем не було подано документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Крім того, відповідно до вимог вищевказаних нормативно-правових актів, наявність відмітки у військовому квитку заявника про поранення та контузію не є обов`язковою умовою для призначення чи відмови у призначенні йому вищевказаної одноразової грошової допомоги.
Суд зазначає, що пунктом 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховується, зокрема, дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Аналіз вищезазначених норм дає підстави вважати, що законодавцем передбачено прирівняння соціального захисту військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України.
За наведених обставин, приймаючи до уваги, що позивач проходив службу у Збройних силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, в силу положень ст. 16 Закону № 2011-ХІІ і постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», саме на вказаного суб`єкта владних повноважень в особі Комісії покладено обов`язок щодо розгляду документів ОСОБА_1 про встановлення причинного зв`язку його захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
Враховуючи зазначене, колегія суддів зазначає, що з боку відповідача наявна протиправність дій, яка полягає у поверненні на доопрацювання ОСОБА_1 поданих ним документів замість встановлення причинного зв`язку його захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, та поверненні позивачу поданих документів, а відповідач, прийнявши рішення про повернення документів позивачу на доопрацювання діяв не у межах та не у спосіб, визначений чинним законодавством України.
Колегія суддів наголошує, що Порядком № 975 до дискреційних повноважень комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби при МО України, після надходження документів, віднесена можливість або прийняти рішення про призначення, або відмовити у призначенні одноразової грошової допомоги.
Тобто, ІНФОРМАЦІЯ_3 не наділений чинними нормативно-правовими актами повноваженнями на самостійне визначення наявності/відсутності в осіб права на призначення чи відмову в отриманні одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю, або залишення їх заяв без реалізації.
Однак, колегією суддів встановлено, що Чернігівський ОВК всупереч викладеним в Порядку № 975 вимогам, вийшов за межі наданих законодавством України функцій та самостійно розглянув подану ОСОБА_1 заяву від 22.05.2017 р., прийняв рішення про залишення її без реалізації, повернувши позивачу, у зв`язку із чим неправомірно перебрав на себе повноваження відповідної Комісії при МО України.
Враховуючи встановлене, колегія суддів дійшла висновку, що Чернігівський ОВК неправомірно, поза межами правового поля, повернув ОСОБА_1 без реалізації його заяву від 22.05.2017 р. про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, чим грубо порушив вищезазначені норми чинного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. В зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційні скарги Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року без змін.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів
Апеляційні скарги Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2017 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог КАС України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

С.Б. Шелест

Повний текст виготовлено 28 листопада 2017 року.