Справа № 818/1833/17
Суддя: C.О. Бондар
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі
28 листопада 2017 р. справа №818/1833/17
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Бондар С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову Конотопського міськрайцентру зайнятості до Головного управління Національної поліції в Сумській області про стягнення коштів,-
В С Т А Н О В И В:
Конотопський міськрайцентр зайнятості звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю в розмірі 7275,23 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з 07.10.2016 Конотопським міськрайцентром зайнятості надано статус безробітного ОСОБА_1, звільненому з посади старшого оперуповноваженого Конотопського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області з 29.09.2016. З 14.10.2016 ОСОБА_1 призначено допомогу по безробіттю, як застрахованій особі. На виконання постанови Сумського окружного адміністративного суду від 29.11.2016 /справа №818/1277/16/, ОСОБА_1 поновлено на посаді, у звязку з чим з 19.01.2017 йому припинено виплату допомоги по безробіттю. За період з 14.10.2016 по 18.01.2017 ОСОБА_1 отримав допомогу по безробіттю в сумі 7275,23 грн. Відповідно до ч. 4 статті 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування на випадок безробіття» Головне управлінням НП у Сумській області зобовязано повернути вказані кошти позивачу. Проте, у визначений наказом від 30.01.2017 №1 «Про відшкодування роботодавцем коштів, виплачених як допомога по безробіттю» строк грошові кошти не повернуто.
Дослідивши матеріали адміністративного позову та додані до нього документи, суд відмовляє у відкритті провадження по даній справі, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема обов'язком доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування.
Тобто, однією з визначальних особливостей Кодексу адміністративного судочинства України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.
Відповідно до ч. 4 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.
Правовий аналіз пунктів 1 - 4 частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить, що громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.
Однак і в цих випадках, водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб'єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб'єктів владних повноважень.
Логічний спосіб тлумачення частини 4 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України дозволяє суду дійти висновку, що і пункт 5 названої частини, який є складовою норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків «превентивного» судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов. Такий безпідставний підхід до розуміння змісту пункту 5 частини 4 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України по суті призводить до відмови органів влади від виконання своїх функціональних обов'язків та можливої дискреційної поведінки.
За пунктом 5 частини 4 статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх об'єднань, юридичних осіб, які не є суб'єктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності і у випадках, визначених законом.
Частиною 4 статті 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування на випадок безробіття» встановлено, що із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Даний спір про стягнення зазначених сум не є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції.
Тому справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Суд зазначає, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.
Таким чином, суд приходить до висновку, що з урахуванням характеру спору, розгляд позовної заяви Конотопського міськрайцентру зайнятості про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_1 в розмірі 7275,23 грн. не відноситься до компетенції адміністративних судів і не може бути розглянута за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
При цьому суд розяснює позивачу, що розгляд вказаної справи належить до юрисдикції господарських судів.
Керуючись ст. ст. 107, 109, 165, 186 КАС України, -
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Конотопського міськрайцентру зайнятості до Головного управління Національної поліції в Сумській області про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю в розмірі 7275,23 грн.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя C.О. Бондар