Справа № 806/2789/17
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року м.Житомир справа № 806/2789/17

категорія 2.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

за участю: секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

позивач - ОСОБА_1,

представник відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УМВС України в Житомирській області ( в особі ліквідаційної комісії) про визнання дій протиправними, зобов'язання надати достовірну, точну та повну інформацію згідно запиту від 27.09.2017 року,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до УМВС України в Житомирській області ( в особі ліквідаційної комісії) про визнання дій протиправними, зобов'язання надати достовірну, точну та повну інформацію згідно запиту від 27.09.2017 року.

В судовому засіданні Позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі і пояснив, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 05.09.2017року у справі №806/2316/17 було визнано протиправну бездіяльність УМВС України в Житомирській області щодо ненадання відповіді на його запит від 07.07.2017року та зобов'язано повідомити чи отримував Позивач грошове забезпечення у період з 07.03.2017року по 22.06.2017року, перебуваючи на посаді старшого слідчого ВР ДТП СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області.

Позивач зазначив, що на виконання вказаного судового рішення отримав лист від УМВС України в Житомирській області від 14.09.2017року, в якому зазначалося, що станом на 07.07.2017року ним грошового утримання не отримувалося і водночас зазначалося, що 31.07.2017року йому були перераховані кошти в сумі 11990,63грн. як грошове утримання за період з 07.03.2017року по 22.06.2017року та одноразова грошова допомога при звільненні.

Аналіз такої відповіді призвів до звернення 27.09.2017року електронною поштою до Відповідача із інформаційним запитом щодо отримання Позивачем грошового забезпечення тільки за конкретно визначений період часу, а саме у період з 07.03.2017року по 22.06.2017року, перебуваючи на посаді старшого слідчого ВР ДТП СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області. Отримана на таке звернення відповідь 10.10.2017року, на думку Позивача, є несвоєчасною ( з порушенням 5-деннного строку) неповною і недостовірною.

Представник УМВС України в Житомирській області ( в особі ліквідаційної комісії), Відповідача в даній справі, проти позову заперечив і пояснив, що 28.09.2017року було отримано чергове звернення Позивача у вигляді запиту щодо отримання грошового забезпечення у період з 07.03.2017року по 22.06.2017року, перебуваючи на посаді старшого слідчого ВР ДТП СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області. На вказане звернення Позивачу 04.10.2017року письмово повторно було повідомлено про перерахування на картковий рахунок в банківській установі 31.07.2017року коштів в сумі 11990,63грн., в тому числі грошове утримання за період перебування у відпустці з 07.03.2017року по 22.06.2017року в розмірі 4291,99грн. та одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 7881,25грн. При цьому були зазначені складові такого розрахунку.

Як зазначив представник Відповідача, за вказаний період (з 07.03.2017року по 22.06.2017року) інше грошове забезпечення Позивачу не нараховувалося. За яких обставин, в який спосіб та в який час Позивач в банківській установі отримував вказані кошти Відповідачу не відомо.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши доводи Позивача та заперечення представника Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Cудом встановлено та визнається сторонами, що Позивач 27.09.2017року електронною поштою звернувся до Відповідача із інформаційним запитом щодо отримання Позивачем грошового забезпечення тільки за конкретно визначений період часу, а саме у період з 07.03.2017року по 22.06.2017року, перебуваючи на посаді старшого слідчого ВР ДТП СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області.

Безспірно, відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Прядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, регулюються правовими нормами Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року N 2939-VI (надалі - Закон N 2939-VI), що були чинні на день виникнення таких відносин.

В розумінні вимог пункту 2 частини 1 статті 5 Закону N 2939-VI доступ до інформації забезпечується окрім іншого шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Одночасно приписами частини 2 статті 2 цього ж Закону прямо зазначено, що цей Закон не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Пленум ВАСУ в п.3.4 постанови "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" від 29 вересня 2016 року N 10 вказує, що відносини з розгляду звернень громадян є основним і єдиним предметом регулювання Законом України від 2 жовтня 1996 року N 393/96-ВР "Про звернення громадян". Тому він є спеціальним у цій сфері, але ним не вичерпується поняття "спеціальний закон", що вживається у частині другій статті 2 Закону N 2939-VI.

За своєю правовою суттю інформаційний запит Позивача від 27.09.2017року є зверненням, зумовленим перебуванням Позивача на службі в органах внутрішніх справ саме у період з 07.03.2017року по 22.06.2017року.

Вказані спірні правовідносини між сторонами в даній справі підлягають врегулюванню правовими нормами Закону України від 20 грудня 1990 року N 565-XII "Про міліцію", Положенням про проходженням служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року, наказами та розпорядженнями МВС України, в тому числі Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом N 499 від 31 грудня 2007 року "Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ".

Саме у відповідності до вказаних положень Відповідач листом від 04.10.2017року, дослідженим судом, повідомив Позивача про розмір нарахованого грошового забезпечення Позивачу за спірний період з 07.03.2017року по 22.06.2017року, його вид (перебування у відпустці) і складові розрахунку (розміри посадового окладу, окладу за спеціальним званням і надбавки за вислугу років).

Правомірність і своєчасність такого нарахування, правомірність та своєчасність їх виплати (перерахування на картковий рахунок у банківській установі) не є предметом судового розгляду в даній справі).

Суд вважає безпідставними доводи Позивача щодо порушення Відповідачем його права на отримання інформації на запит від 27.09.2017року, з огляду на таке.

Так, частиною ж 1 статті 1 Закону N 2939-VI визначено поняття публічної інформації як відображеної та задокументованої будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформації, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Отже, з огляду на наведене, публічна інформація за своєю правовою суттю є готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація та знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації.

Таким чином, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків.

Сторони визнають, що виплата грошового забезпечення Позивачу проводилася через банківську установу, поштовими переказами на зазначений рахунок (адресу), що узгоджується із вимогами ч. 5 ст. 24 Закону України від 24.03.95 р. №108/95-ВР "Про оплату праці".

Як зазначено в дослідженому судом вказаному запиті Позивач звертався виключно щодо надання інформації про отримання грошового забезпечення за період з 07.03.2017року по 22.06.2017року (а.с.8). Поняття "нарахування грошового забезпечення" "виплата грошового забезпечення" та "отримання грошового забезпечення" не є тотожні.

В силу владних повноважень Відповідач створює лише інформацію щодо нарахування та виплати Позивачу, як особі начальницького складу органів внутрішніх справ, грошового забезпечення певного виду та за певний період, в тому числі за спірний період з 07.03.2017року по 22.06.2017року

Запитувана Позивачем інформація про отримання ним грошового забезпечення не є інформацією, яку Відповідач зобов'язаний створювати у процесі виконання своїх обов'язків. Обставини (дата, місце, розміри коштів, тощо) щодо отримання Позивачем перерахованих коштів на картковий рахунок певної банківської установи не є заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним Відповідачем як суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків.

Зазначене свідчить, що Відповідач не відноситься до розпорядників запитуваної Позивачем інформації в запиті від 27.09.2017року, а тому не зобов'язаний виконувати вимоги ч. 1 ст. 20 Закону N 2939-VI про надання відповіді на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

На підставі викладеного суд робить висновок, що позовні вимоги Позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Підстави, передбачені ст.94 КАС України, для стягнення судових витрат чи їх відшкодування, відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст.2,86,94,159-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області ( в особі ліквідаційної комісії) відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 27 листопада 2017 р.