Справа № 821/1571/17
Суддя: Дмитрієва О.О.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1571/17
15 год. 52 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Дмитрієвої О.О.,

при секретарі: Пономаренко М.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Ріелті Менеджмент" про накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться в банку, а також на кошти та інші цінності на рахунках, які будуть відкриті платником податків в подальшому в межах суми податкового боргу,

встановив:

Головне управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (ГУ ДФС у Херсонській області, позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Ріелті Менеджмент" (ТОВ «Ріелті Менеджмент», відповідач), у якому просить суд накласти арешт на кошти та інші цінності платника податків - ТОВ «Ріелті Менеджмент», що знаходяться у банках, а також на кошти та інші цінності на рахунках, які будуть відкриті платником податків в подальшому в межах суми податкового боргу по податку на додану вартість із вироблених товарів (робіт, послуг) у розмірі 1257174,99 грн.. Позовні вимоги мотивовано тим, що за ТОВ «Ріелті Менеджмент» обліковується узгоджений податковий борг по податку на додану вартість із вироблених товарів (робіт, послуг) у розмірі 1257174,99 грн., який самостійно платником податків не сплачується, а майно у відповідача відсутнє.

Представник позивача в судове засідання прибув. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, заявлених в адміністративному в позові.

Представник відповідача в судове засідання прибув. Проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що на сьогодні відсутня будь-яка з обставин, визначених п. 94.2 ПК України, після зясування яких може бути застосовано арешт майна до товариства. Окрім того, за ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 09.11.2017 року у справі №821/1439/17 виконання постанови суду від 09.10.2017 року у вказаній справі розстрочене на 1 рік.

Представник податкового органу на заперечення представника відповідача пояснив, що позивач помилково ототожнює арешт майна платника податків та арешт коштів на рахунках платника, які за своєю природою та порядком накладення є різними винятковими способами забезпечення виконання обовязків платника податків. Вказав на те, що розстрочення сум податкового боргу не вважається його сплатою, а лише перенесенням строків на пізніший термін. Тому розстрочений податковий борг до його повного погашення залишається у стані податкового боргу.

Розглянувши подані сторонами документи, вислухавши пояснення сторін та всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти заявлених позовних вимог, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ТОВ «Ріелті Менеджмент» () знаходиться на обліку як платник податків за основним місцем обліку у Херсонській ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області.

Пунктом 15.1.статті 15 Податкового кодексу України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно п. п. 16.1.4, ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п. 36.1. ст.36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; крім того, п.36.5. ст.36 ПК України встановлено, що за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку відповідальність несе платник податків, крім випадків визначених цим Кодексом.

Згідно даних облікової картки платника податків з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) станом на 31.08.2017р. за ТОВ «Ріелті Менеджмент» обліковується податкова заборгованість у загальному розмірі 1258655,20 грн., за розрахунком виникнення податкового боргу станом на 19.09.2017 року загальна суму податкового боргу складає 1257174,99 грн., з яких 1017124,47 грн. сума основаного платежу, 238649,03 грн. штрафні санкції та 1401,49 грн. пені. Зазначена сума податкового боргу ТОВ «Ріелті Менеджмент» виникла 30.05.2017р. у зв'язку з не сплатою платником податків самостійно визначених грошових зобов'язань у податкових деклараціях з податку на додану вартість по строку сплати: 30.05.2017 від 19.05.2017 № на суму 101992 грн.; 30.06.2017 від 18.06.2017 № на суму141123 грн.;30.07.2017 від 18.07.2017 № на суму148615 грн.; 30.08.2017 - від 20.08.2017 № на суму 142215 грн.; у зв'язку з не сплатою платником податків визначених контролюючим органом за результатами перевірок, оформленої актом від 28.02.2017 №199/21-22-12-001 «Про результати камеральної перевірки з питань дотримання термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям-платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в ЄРПН за жовтень-грудень 2015 року, січень-вересень 2016 року», та винесеного за його висновками податкового повідомлення-рішення від 21.03.2017 №на суму 385802,07 грн.; оформленої актом перевірки від 27.03.2017 року №467/21-22-12-01 «Про результати камеральної перевірки дотримання термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям-платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в ЄРПН за липень, вересень-грудень 2016 року» та винесеного за його висновками податкового повідомлення-рішення від 13.04.2017 № на суму 194702,25 грн.; оформленої актом перевірки від 11.04.2017 №623/21-22-12-01 «Про результати камеральної перевірки своєчасності сплати податків до бюджету за грудень 2013 року, січень, листопад 2014 року, січень-липень, грудень 2015 року, лютий-травень, липень-серпень 2016 року» та винесеного за його висновками податкового повідомлення-рішення від 11.05.2017 № на суму 238649,03 грн.. Окрім того у відповідності до п.п. 129.1.2 п. 129.1 ст. 129 ПК України податковим органом у звязку із невчасною сплатою платником податків податкових зобовязань нараховано ТОВ «Ріелті Менеджмент» пеню у розмірі 1401,49 грн.. Оскільки відповідачем було частково сплачено податковий борг у сумі 97324,85 грн., то залишок непогашеного податкового боргу ТОВ «Ріелті Менеджмент» становить 1257174,99 грн..

Сума даного податкового боргу підтверджена постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 09.10.2017 року у справі №821/1439/17, якою адміністративний позов податкового органу задоволено в повному обсязі та стягнуто кошти з рахунків товариства з обмеженою відповідальністю "Ріелті Менеджмент" у банках, що його обслуговують та кошти за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 1 257 174 (один мільйон двісті п'ятдесят сім тисяч сто сімдесят чотири) грн. 99 коп..

Пунктом 54.1 статті 54 ПК України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. Податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п.56.11 ст.56 ПК України).

У відповідності до п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Доказів оскарження зазначеної постанови суду відповідачем суду не надано. Постанова суду набрала законної 03 листопада 2017 року. Ухвалою суду від 09.11.2017 року у вказаній справі виконання рішення суду розстрочене на 1 рік.

Згідно ч.1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Таким чином, сума боргу у розмірі 1257174,99 грн. є узгодженою та не сплаченою платником податку, а тому підлягає сплаті підприємством до бюджету.

Суд зазначає, що відповідачем не надано суду доказів сплати боргу у вказаній сумі.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1. ст. 59 Податкового кодексу України).

Згідно п.59.4. ст..59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п.59.5. ст..59 ПКУ).

У зв'язку з несплатою узгодженого грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) податковим органом на адресу ТОВ «Ріелті Менеджмент» сформовано та направлено податкову вимогу від 16.04.2015 №5092-23, в якій зазначено, що станом на 15.04.2015 за відповідачем обліковується сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобовязаннями у розмірі 232665.94 грн.. Податкова вимога вручена платнику податків 22.04.2015року.

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу (пункт 88.1 статті 88 Податкового кодексу України). Відповідно до ст.. 89 ПК України 15.04.2015р. контролюючим органом складено рішення №467/26-58-25-01-23 про опис майна у податкову заставу.

Окрім того, податковим керуючим складено акт опису майна від 31.03.2016 № 278/21-03-23-01, за яким провів опис наступного майна: земельна ділянка, за адресою: Херсонська область, Скадовський район, м. Скадовськ, вул.. Гагаріна, буд.81; будівлі та споруди торговельного комплексу, за адресою: Херсонська область, м. Херсон, вул.. Робоча, буд. 84; оптово-роздрібний торговельний комплекс, обєкт житлової нерухомості за адресою Херсонська область, м. Херсон, вул.. Молодіжна, буд.5; гіпермаркет «Оскар», за адресою: Херсонська область, м. Херсон, вул.. 49 Гвардійської Херсонської дивізії, буд. 24; супермаркет «Оскар», за адресою: Херсонська область, Скадовський район, м. Скадовськ, вул.. Шевченка, б/н/ вулиця Гагаріна, буд. 81; торговий центр за адресою: Херсонська область, м. Херсон, проспект Текстильників, буд. 9

Проте, зазначені обєкти нерухомості згідно довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 25.03.2015 №55922553, від 11.04.2016 №57081039, від 13.05.2016 №58986658, від 11.04.2016 №57098276, від 11.04.2016 №57095305, від11.04.2016 №57082149 та від 13.05.2016 №58987096 знаходяться в іпотеці ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» з 2013 та з 2014 року, за довідкою від 25.03.2016 №55922553 зареєстровані майнові активи, які знаходяться в іпотеці ПАТ «Сбербанк». За довідкою МВС України РСЦ в Херсонській області Територіальний сервісний центр №6541 від 19.09.2017 року №31/21/41-1881 транспортних засобів за відповідачем не зареєстровано.

Відповідно до п. 90.1 ст. 90 ПК України пріоритет податкової застави щодо пріоритету інших обтяжень (включаючи інші застави) встановлюється відповідно до закону.

Згідно Закону України Про заставу, застава це спосіб забезпечення зобовязань, якщо інше не встановлено законом. Частиною 2 статті 1 зазначеного Закону визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави (стаття 19 Закону України Про заставу).

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про заставу» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про іпотеку іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно ст. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог.

З системного аналізу викладеного вбачається, що пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки.

Враховуючи викладене, зазначені обєкти не рухомості не можуть бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Таким чином, станом на 30.05.2017р. за ТОВ «Ріелті Менеджмент» обліковується податковий борг на загальну суму 1257174,99 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи розрахунком заборгованості, узгодженими податковими повідомленнями-рішеннями, карткою особового обліку платника податків з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), самостійно поданими ТОВ «Ріелті Менеджмент» податковими деклараціями.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За приписами п. 87.1.та 87.2 ст.87 ПКУ джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу, передбачено пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Суд зауважує, що підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, визначені пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів). Зазначене випливає із системного тлумачення правових норм, які містяться у статті 94 Податкового кодексу України. Ці норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків, причому зміст правового регулювання викладається в єдиному контексті. Додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу, визначені п.п. 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України. Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Відсутність підстав для застосування арешту коштів платника податків, передбачених пунктом 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, серед підстав для застосування адміністративного арешту, що входять до переліку, встановленого пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України (сформульованого як вичерпний), не може розглядатися як перешкода для застосування арешту коштів на рахунках платника податків у відповідних випадках. Наведене пояснюється тим, що норма пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України є імперативною і обов'язковою до виконання, зміст її є самостійним, чітким і зрозумілим. Норми пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини. Так, норми пункту 94.2 Податкового кодексу України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість пункт 20.1 статті 20 Податкового кодексу України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна. Таким чином, суд вважає за необхідне звернути увагу представника відповідача на помилковість його позиції щодо обовязкового застосування до спірних правовідносин положень ст.. 94 ПК України.

Щодо посилання відповідача на розстрочення податкового боргу за ухвалою суду, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Основні засади розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань визначені ст. 100 Податкового кодексу України, Порядком розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, затвердженого наказом Міндоходів України від 10.10.13 № 574, постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.10 N 1235 "Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення, накопичення або непогашення податкового боргу, і доказів існування таких обставин". Статтею 32 ПК України передбачено, що зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк і здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки. Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов'язку. Таким чином, розстрочення податкового боргу це лише перенесення строків його сплати на визначений термін, а накладення арешту на рахунки боржника є необхідним заходом, що забезпечує виконання певних зобовязань платника податків, зокрема щодо погашення податкового боргу.

Підпунктом 20.1.17 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, органам державної податкової служби надано право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Згідно електронного витягу бази даних ДПІ у м. Херсоні ТОВ «Ріелті Менеджмент» має відкриті розрахункові рахунки у банках.

Відповідно до п.10.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року N 22 виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом.

Банк приймає до виконання постанову державного виконавця та/або рішення суду, які доставлені до банку самостійно державним виконавцем, слідчим, представником суду, органу державної податкової служби або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є суд, державний виконавець, слідчий, орган державної податкової служби.

Пунктом 10.2 Інструкції передбачено, що арешт за постановою державного виконавця або за рішенням суду (далі - документ про арешт коштів) накладається на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами в банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють порядок відкриття та використання рахунків.

Також, п.10.3 вказаної Інструкції визначено, що арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах.

Пункт 10.6 Інструкції вказує, що залежно від наявності/відсутності коштів на рахунку клієнта, на кошти якого накладено арешт, банк здійснює такі дії: якщо на рахунку є кошти в сумі, що визначена документом про арешт коштів, то банк арештовує їх на цьому рахунку та продовжує виконання операцій за рахунком клієнта. Документ про арешт коштів банк обліковує на відповідному позабалансовому рахунку; якщо на рахунку клієнта недостатньо визначеної документом про арешт коштів суми коштів, то банк арештовує на цьому рахунку наявну суму коштів, обліковує цей документ на відповідному позабалансовому рахунку і не пізніше ніж наступного робочого дня письмово повідомляє орган, який надіслав документ про арешт коштів, про недостатність коштів для його виконання; якщо на рахунку клієнта немає коштів для забезпечення виконання документа про арешт коштів, то банк обліковує його на відповідному позабалансовому рахунку і не пізніше ніж наступного робочого дня письмово повідомляє орган, який надіслав документ про арешт коштів, про відсутність коштів для його виконання.

Суд зазначає, що під час дії документа про арешт коштів банк протягом операційного дня відповідно до статті 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зупиняє видаткові операції за рахунком клієнта та здійснює арешт усіх надходжень на рахунок клієнта до забезпечення суми коштів, що зазначена в документі про арешт коштів, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів.

Проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що позивачем було дотримано всі вимоги законодавства для звернення до суду з позовом щодо накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться в банках боржника, в якого відсутнє майно, за рахунок якого може бути погашено податковий борг. Тому позов є таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

постановив:

Позовні вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області задовольнити.

Накласти арешт на кошти та інші цінності платника податків товариства з обмеженою відповідальністю "Ріелті Менеджмент" (), що знаходяться у банках, а також на кошти та інші цінності на рахунках, які будуть відкриті платником податків в подальшому в межах суми податкового боргу по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (код платежу 14010100) у розмірі 1 257 174,99 грн. (один мільйон двісті п'ятдесят сім тисяч сто сімдесят чотири гривні дев'яносто дев'ять копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 28 листопада 2017 р.

Суддя Дмитрієва О.О.

кат. 8.2.2