Справа № 201/16664/17
Суддя: Трещов В. В.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

провадження № 2-а/201/450/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року місто Дніпро

Жовтневий районний суду м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Трещова В.В.

при секретарі- Ткаченко К.О.,

розглянувши за участю представника позивача та відповідача у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Дніпрі справу за адміністративним позовом Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області до громадянина Алжиру ОСОБА_2, про затримання та видворення за межі України в примусовому порядку, -

В С Т А Н О В И В:

Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулося до суду з адміністративним позовом до громадянина Алжиру ОСОБА_2 про затримання та видворення за межі України в примусовому порядку. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що громадянин Алжиру ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий 08.11.2011 року, Ministri of justice, дійсний до 24.11.2015 року, прибув на територію України 08.04.2014 року в приватних справах. На підставі відміток в паспорті відповідача було виявлено, що 03.04.2017 року за порушення правил перебування на території України відносно громадянина Алжиру ОСОБА_2 Чечелівським РВ у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було прийнято рішення про примусове повернення з території України, яким відповідача було зобов'язано залишити територію України в термін до 02 травня 2017 року. Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відповідач територію України не покинув.

Враховуючи вищевикладене, громадянин Алжиру ОСОБА_2 ухилився від виїзду з України після закінчення терміну перебування, чим порушив правила перебування іноземців на території України, п. 12 ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та вимоги п. 8 Постанови КМУ № 150 від 15 лютого 2012 року.

В своїх поясненнях відповідач зазначив, що у нього відсутні кошти для повернення до країни походження.

07 листопада 2017 року співробітниками Національної поліції України в Дніпропетровській області відповідача було виявлено в районі проспекту Гагаріна у місті Дніпрі.

07 листопада 2017 року за порушення правил перебування іноземців на території України та невиконання рішення про примусове повернення з України відносно відповідача Соборним РВ у м. Дніпрі ГУДМС України в Дніпропетровській області було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН 103508 за частиною першою статті 203 КУпАП «Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України. Постановою Соборного РВ у м. Дніпрі ГУДМС України в Дніпропетровській області від 07.11.2017 року на відповідача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень на користь держави.

Враховуючи, що кошти для повернення до країни походження у відповідача відсутні, на території України він знаходиться незаконно, підстав для продовження терміну перебування в Україні не має, територію України добровільно не покине, керуючись ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 та п.1.8. Інструкції «Про порядок про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», затвердженою наказом МВС України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, представники позивача просили позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснив, що у нього відсутні кошти для повернення до країни походження.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено в судовому засіданні, громадянин Алжиру ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий 08.11.2011 року, Ministri of justice, дійсний до 24.11.2015 року, прибув на територію України в приватних справах. На підставі відміток в паспорті відповідача було виявлено, що 03.04.2017 року за порушення правил перебування на території України відносно громадянина Алжиру ОСОБА_2 Чечелівським РВ у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області було прийнято рішення про примусове повернення з території України, яким відповідача було зобов'язано залишити територію України в термін до 02 травня 2017 року. Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відповідач територію України не покинув.

Громадянин Алжиру ОСОБА_2 ухилився від виїзду з України після закінчення терміну перебування, чим порушив правила перебування іноземців на території України, п. 12 ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та вимоги п. 8 Постанови КМУ № 150 від 15 лютого 2012 року.

07 листопада 2017 року співробітниками Національної поліції України в Дніпропетровській області відповідача було виявлено в районі проспекту Гагаріна в місті Дніпрі.

07 листопада 2017 року за порушення правил перебування іноземців на території України та невиконання рішення про примусове повернення з України відносно відповідача Соборним РВ у м. Дніпрі ГУДМС України в Дніпропетровській області було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН 103508 за частиною першою статті 203 КУпАП «Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України. Постановою Соборного РВ у м. Дніпрі ГУДМС України в Дніпропетровській області від 07.11.2017 року на відповідача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень на користь держави.

Статтею 30 ч. 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року передбачено, що за порушення іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання Правил транзитного проїзду через територію України до них застосовуються заходи відповідно до законодавства України.

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України.

Цією ж статтею Закону передбачено, що рішення про видворення іноземця чи особи без громадянства (стосовно осіб, затриманих в межах контрольованих прикордонних районів при спробі або після незаконного перетину державного кордону України) повинно бути прийнято органом охорони державного кордону. Таке рішення про видворення може бути оскаржене до суду. Іноземець чи особа без громадянства зобов'язані покинути територію України у строк, зазначений в рішенні про видворення.

Примусове видворення іноземця чи особи без громадянства на підставі постанови адміністративного суду здійснюється лише у разі, якщо особа ухиляється від виїзду після прийняття рішення про видворення. Затримання і примусове видворення з України іноземця чи особи без громадянства здійснюється органами охорони державного кордону лише на підставі постанови адміністративного суду, яка приймається за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець чи особа без громадянства будуть ухилятися від виїзду.

Аналізуючи вищенаведені приписи ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» суд приходить до висновку про те, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обов'язкові обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про видворення за межі України; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про видворення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що такі особи будуть ухилятися від виїзду.

Обов'язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Як вбачається з матеріалів справи таке рішення щодо відповідача було прийнято.

У відповідача відсутні документи, які б давали йому право офіційно вибути за межі території України. Крім того, суд враховує також й те, що у відповідача близьких родичів, власного житла, постійного джерела існування та законних представників на території України немає.

Стаття 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає, що орган внутрішніх справ чи орган охорони державного кордону можуть затримати і примусово видворити з України іноземця або особу без громадянства тільки на підставі постанови адміністративного суду. Така постанова приймається судом за зверненням органу внутрішніх справ, органу охорони державного кордону або Служби безпеки України, якщо іноземець або особа без громадянства ухиляються від виїзду або є обґрунтовані підстави вважати, що вони будуть ухилятися від виїзду.

Як встановлено в ході розгляду справи судом, обґрунтованими є підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України, оскільки у відповідача відсутні необхідні для цього кошти, що він визнав в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 8 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до територіального підрозділу Державної міграційної служби України із заявами про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Крім того, відсутні докази, які б свідчили, що відповідач залишав країну свого національного походження у зв'язку з побоюванням стати жертвою переслідувань в розумінні ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про те, що відповідач ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України, тому наявні правові підстави для його примусового видворення за межі України та затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, для забезпечення примусового видворення. Оскільки, строк дії для повернення до країни походження у відповідача закінчився, відносно нього було прийнято рішення примусове повернення з території України, у суду є всі підстави вважати, що відповідач знаходиться на території України незаконно, підстав для продовження терміну перебування в Україні не має, а тому він має бути видворений в примусовому порядку за межі території України, відповідно до п.1.8 Інструкції «Про порядок про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства», затверджено наказом МВС України, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119.

Крім того, оскільки відповідач ухилявся від виконання рішення про його повернення з території України, суд приходить до висновку про наявність підстав згідно ч.ч. 2, 7 ст. 183-7 КАС України для затримання відповідача та його поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в України, в межах строку, заявленого в позові.

Судові витрати згідно ч. 13 ст. 183-7 КАС України не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 158-163, 183-7 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Примусово видворити за межі території України громадянина Алжиру ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України громадянина Алжиру ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 строком до 07 травня 2018 року з метою забезпечення примусового видворення.

Постанову суду може бути оскаржено протягом п'яти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Постанова підлягає негайному виконанню. Оскарження постанови не зупиняє її виконання.

Суддя В.В. Трещов