Справа № 804/6110/17
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 р. Справа № 804/6110/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В. одноособово розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Компанії "Авалей інвестментс лімітед" та Компанії "Елслі ентерпрайзіс лімітед" до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_1, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю " АКТИВ-АГРО", Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрна фінансова Компанія", ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

Компанія «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (AVALEY INVESTMENTS LIMITED) та Компанія «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED) звернулись до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю " АКТИВ-АГРО", Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрна фінансова Компанія", ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання протиправними дій, про визнання протиправними дій та з урахуванням уточнених позовних вимог просили:

- Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1 щодо визнання нікчемними договорів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів із вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитного договору №01-1649/Т від 27 грудня 2013 року та Кредитного договору №01-1671/Т від 23.01.2014 року, що укладені між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ», а саме щодо правочинів (договорів): - договір застави майнових прав №01-1649/Т/6 від 31.07.2014 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED); - Договір застави майнових прав №01-1649/Т/7 від 31.07.2014 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Компанією «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (AVALEY INVESTMENTS LIMITED); - Договір застави майнових прав №01-1671/Т/4 від 31.07.2014 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED).

- Визнати протиправним та скасувати Накази «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 03.08.2017 року №76 та від 03.08.2017 року №77 винесені Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27 грудня 2013 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» було укладено Кредитний договір №01-1649/Т. На забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» зобовязань за Кредитним договором №01-1649/Т було укладено: - Договір застави майнових прав №01-1649/Т/6 від 31.07.2014 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED); - Договір застави майнових прав №01-1649/Т/7 від 31.07.2014 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Компанією «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (AVALEY INVESTMENTS LIMITED).

Крім того, 23 січня 2014 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» було укладено Кредитний договір №01-1671/Т. На забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» зобовязань за Кредитним договором №01-1671/Т було укладено: - Договір застави майнових прав №01-1671/Т/4 від 31.07.2014 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED). З урахуванням того, що в строк визначений Кредитними договорами ТОВ «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» не було виконано зобовязань щодо повернення сум кредитів, то ПАТ «АКТАБАНК» повністю погасив заборгованість за:

- Кредитним договором №01-1649/Т шляхом звернення стягнення на грошові кошти Компанії «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED), згідно Договору застави майнових прав №01-1649/Т/6 від 31.07.2014 року та грошові кошти Компанії «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (AVALEY INVESTMENTS LIMITED), згідно Договору застави майнових прав №01-1649/Т/7 від 31.07.2014 року;

- Кредитним договором №01-1671/Т шляхом звернення стягнення на грошові кошти Компанії «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED), згідно Договору застави майнових прав №01-1671/Т/4 від 31.07.2014 року.

Враховуючи те, що Компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED) та Компанією «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (AVALEY INVESTMENTS LIMITED) було здійснено погашення заборгованості за Кредитними договорами, Публічне акціонерне товариство «АКТАБАНК» на виконання вимог ст. 512 Цивільного кодексу України, відступило право вимоги за:

- Кредитним договором №01-1649/Т та іншими договорами, що забезпечують виконання зобовязання за цим Договором на користь Компанії «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED) та Компанії «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (AVALEY INVESTMENTS LIMITED) про, що було укладено Договір про відступлення права вимоги від 01 серпня 2014 року за Кредитним договором №01-1649/Т від 27.12.2013р., Договір про відступлення права вимоги №01-1649/Т-У2 від 01 серпня 2014 року, Договір про відступлення права вимоги №2 від 01 серпня 2014 року за Кредитним договором №01-1649/Т від 27.12.2013р., Договір про відступлення права вимоги №01-1649/Т-У1 від 01 серпня 2014 року, відповідно.

- Кредитним договором №01-1649/Т та іншими договорами, що забезпечують виконання зобовязання за цим Договором на користь Компанії «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED) про, що було укладено Договір про відступлення права вимоги від 01 серпня 2014 року за Кредитним договором №01-1671/Т від 23.01.2014р., Договір про відступлення права вимоги №01-1671/Т-У від 01 серпня 2014 року.

Однак, на поштову адресу Позивачів та третіх осіб по даній справі надійшли від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1, повідомлення №1394, №1395, №1396, №1397, №1398, №1399, 1402, №1403, №1404, №1405 від 03.08.2017 року, про нікчемність правочинів зазначених вище правочинів, а саме: Договору застави майнових прав №01-1649/Т/6 від 31.07.2014 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED), Договору застави майнових прав №01-1649/Т/7 від 31.07.2014 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Компанією «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (AVALEY INVESTMENTS LIMITED), Договору застави майнових прав №01-1671/Т/4 від 31.07.2014 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED).

Підставою нікчемності правочинів є висновок відповідача, що вищевказані Договори були укладені з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур Банку, з чого він вбачає наявність підстав, визначених пунктами 1, 2, 5, 6 та 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В той же час, позивачами зазначено, що відповідач неправомірно застосував до цих договорів вказані положення Закону, а також несвоєчасно здійснив процедуру проведення перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності, що здійснюється протягом процедури ліквідації банку. Також позивачами було зазначено, що в оскаржуваних наказах не було визначено, які саме ознаки нікчемності правочинів і які норми законодавства було порушено при укладенні цих договорів (правочинів) із посиланням на нормативно-правовий акт, яким такий порядок було затверджено, незважаючи на те, що це є обов'язковим для визнання правочинів недійсним. Позивачі вважають накази «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 03.08.2017 року №76 та від 03.08.2017 року №77 винесені Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_1 неправомірними, безпідставними та такими, що не ґрунтуються на встановлених фактах і доказах, а отже вони підлягають визнанню неправомірними з одночасним застосуванням наслідків такого визнання, шляхом їх скасування.

Представник позивачів належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження..

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, надав до суду письмові заперечення, де зазначив, що всі дії відповідача було здійснено з дотриманням чинного законодавства.

Треті особи у судове засідання не з'явились про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, надали письмові пояснення, та просили розглядати справу без їх участі.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 16.09.2015 року № 576 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.09.2014 року прийнято рішення № 90 про запровадження в Банку з 17.09.2014 року тимчасової адміністрації.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 №19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКТАБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.01.2015 № 6 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» термін дії ліквідації банку до 15 січня 2018 року.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 31.05.2017 № 1217 «Про заміну уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК», з 07.06.2017 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ОСОБА_4» ОСОБА_1 (далі - «Уповноважена особа Фонду»).

У відповідності до підпункту 8 частини 1 статті 48 Закону, Фонд/Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону. Згідно частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі -Закон»), протягом дії тимчасової адміністрації Фонд/Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня: впровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), щодо нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

На виконання вищезазначених вимог Закону, Відповідачем була проведена перевірка договорів при кредитуванні ТОВ «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» за Кредитними договорами №01-1649/Т від 27 грудня 2013 року та №01-1671/Т від 23.01.2014 року, за результатами якої було винесено накази «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 03.08.2017 року №76 та від 03.08.2017 року №77 та надіслано повідомлення про нікчемність наступних правочинів: Договору застави майнових прав №01-1649/Т/6 від 31.07.2014 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED), Договору застави майнових прав №01-1649/Т/7 від 31.07.2014 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Компанією «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (AVALEY INVESTMENTS LIMITED), Договору застави майнових прав №01-1671/Т/4 від 31.07.2014 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED) (надалі Оскаржувані правочини) як таких, що містять ознаки нікчемності визначені пунктами 1, 2, 5, 6, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Суд, вирішуючи питання щодо правомірності дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1, виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п. 1 розділу III Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого Рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016р., правочини (договори) є нікчемними у разі наявності підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та/або іншими законами, що підтверджується відповідними доказами.

Відповідач, обґрунтовуючи свої вимоги, викладені в оскаржуваних Наказах, повідомленнях про нікчемність правочинів, зазначає, що оскаржувані правочини є нікчемними з підстав, визначених пунктами 1, 2, 5, 6, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Однак зазначені обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 27 грудня 2013 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» було укладено Кредитний договір №01-1649/Т.

Відповідно до ч. 1 статті 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч.1 статті 583 ЦК України, заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

На забезпечення виконання ТОВ «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» зобовязань за Кредитним договором №01-1649/Т було укладено:

- Договір застави майнових прав №01-1649/Т/6 від 31.07.2014 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED);

- Договір застави майнових прав №01-1649/Т/7 від 31.07.2014 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Компанією «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (AVALEY INVESTMENTS LIMITED);

- Договір поруки №01-1649/Т/1 від 27.12.2013 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «АКТИВ-АГРО»;

- Договір поруки №01-1649/Т/2 від 27.12.2013 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_3;

- Договір поруки №01-1649/Т/3 від 27.12.2013 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2;

- Договір застави майнових прав (товари за контрактами) №01-1649/Т/5 від 22 січня 2014 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ».

Крім того, 23 січня 2014 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» було укладено Кредитний договір №01-1671/Т.

На забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» зобовязань за Кредитним договором №01-1671/Т було укладено:

- Договір застави майнових прав №01-1671/Т/4 від 31.07.2014 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED);

- Договір поруки №01-1671/Т/1 від 23.01.2014 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «АКТИВ-АГРО»;

- Договір поруки №01-1671/Т/2 від 23.01.2014 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_3;

- Договір поруки №01-1671/Т/3 від 23.01.2014 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2;

- Договір застави майнових прав (товари за контрактами) №01-1671/Т/4 від 12 лютого 2014 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ».

Суд зазначає, що факт укладання оскаржуваних Договорів застави майнових прав не може свідчити про укладання банком нікчемних правочинів, оскільки ці правочини були спрямовані на надання банку додаткових гарантій виконання зобов'язань за Кредитними договорами.

Відповідно до ч. 1 статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

З урахуванням того, що в строк визначений Кредитними договорами ТОВ «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» не було виконано зобовязань щодо повернення сум кредитів, то ПАТ «АКТАБАНК» повністю погасив заборгованість за:

- Кредитним договором №01-1649/Т шляхом звернення стягнення на грошові кошти Компанії «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED), згідно Договору застави майнових прав №01-1649/Т/6 від 31.07.2014 року та грошові кошти Компанії «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (AVALEY INVESTMENTS LIMITED), згідно Договору застави майнових прав №01-1649/Т/7 від 31.07.2014 року;

- Кредитним договором №01-1671/Т шляхом звернення стягнення на грошові кошти Компанії «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED), згідно Договору застави майнових прав №01-1671/Т/4 від 31.07.2014 року.

Суд звертає увагу, що Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не забороняє відступлення права вимоги за зобов'язаннями банку, третім особам які виконали зобов'язання боржника, а згідно з положеннями статей 512 Цивільного кодексу України передбачено заміну кредитора у зобов'язанні та перехід до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов'язанні у разі виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

З наданих Відповідачем заперечень на адміністративний позов та доданих до них документів, вбачається, що Відповідач не заперечує, що Компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» та Компанією «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (AVALEY INVESTMENTS LIMITED) було здійснено погашення заборгованості за Кредитними договорами №01-1649/Т від 27 грудня 2013 року та №01-1671/Т від 23.01.2014 року, а отже, Публічне акціонерне товариство «АКТАБАНК» на виконання вимог ст. 512 Цивільного кодексу України, правомірно відступило права вимоги за: Кредитним договором №01-1649/Т та іншими договорами, що забезпечують виконання зобовязання за цим Договором на користь Компанії «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED) та Компанії «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (AVALEY INVESTMENTS LIMITED) про, що було укладено Договір про відступлення права вимоги від 01 серпня 2014 року за Кредитним договором №01-1649/Т від 27.12.2013р., Договір про відступлення права вимоги №01-1649/Т-У2 від 01 серпня 2014 року, Договір про відступлення права вимоги №2 від 01 серпня 2014 року за Кредитним договором №01-1649/Т від 27.12.2013р., Договір про відступлення права вимоги №01-1649/Т-У1 від 01 серпня 2014 року, відповідно, та за Кредитним договором №01-1649/Т та іншими договорами, що забезпечують виконання зобовязання за цим Договором на користь Компанії «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED) про, що було укладено Договір про відступлення права вимоги від 01 серпня 2014 року за Кредитним договором №01-1671/Т від 23.01.2014р., Договір про відступлення права вимоги №01-1671/Т-У від 01 серпня 2014 року.

Суд вважає, що зазначені Договори про відступлення права вимоги за Кредитними договорами, а також Договори про відступлення права вимоги за забезпечувальними зобовязаннями повністю відповідають вимогам статтей 512-519 Цивільного кодексу України, що виключає незаконність цих правочинів.

Таким чином, укладення та фактичне виконання сторонами правочинів, призвело до погашення зобов'язання ТОВ «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» перед ПАТ «АКТАБАНК» за рахунок майнових прав Компанії «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» та Компанії «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (AVALEY INVESTMENTS LIMITED), а визнання їх відповідачем нікчемними, призвело до порушення прав позивачів у справі.

Вирішуючи питання, щодо нікчемності Договорів застави майнових прав з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 5, 6, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд зазначає наступне.

У відповідності до частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Для встановлення правомірності дій Уповноваженої особи, щодо визнання правочинів нікчемними з підстав визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суду слід перевірити можливість застосування ознак нікчемності правочинів, передбачених п. п. 1, 2, 5, 6, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Суд вважає, що відповідачем не доведено наявності підстав для визнання укладених правочинів нікчемним з огляду на наступне.

Так, за приписами п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Проте, як вбачається з копії Договорів застави майнових прав, вони містять в собі умови, що обов'язок ТОВ «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ», позичальника за Кредитними договорами №01-1649/Т від 27 грудня 2013 року та №01-1671/Т від 23.01.2014 року щодо повернення кредитних коштів додатково забезпечується заставодавцями (майновими поручителями).

Компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» та Компанією «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (AVALEY INVESTMENTS LIMITED) було вчинено відповідні майнові дії на користь ПАТ «АКТАБАНК», оскільки було фактично здійснено погашення заборгованості ТОВ «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» на користь ПАТ «АКТАБАНК».

Компанії «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» та «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (AVALEY INVESTMENTS LIMITED) вчинили на користь ПАТ «АКТАБАНК» відповідні майнові дії, а саме: передали Банку в заставу свої майнові права на отримання грошових коштів. Банк же не приймав на себе зобовязань взагалі, а навпаки - отримав погашення зобовязань ТОВ «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» на свою користь.

Суд погоджується з тим, що укладення Договорів застави майнових прав, призвело навпаки до того, що ПАТ «АКТАБАНК» отримав повне погашення заборгованості за Кредитними договорами, що підтверджує відсутність факту безкомпенсаційної відмови ПАТ «АКТАБАНК» від власних майнових вимог.

Відповідач також не зазначив посилань на будь-які докази, що підтверджують факт безоплатного відчуження майна з боку ПАТ «АКТАБАНК», або відмови останнього від майнових вимог, тому його твердження щодо нікчемності правочинів є лише припущенням.

З урахуванням викладеного, угоди вказані в Повідомленнях, Наказах Уповноваженої особи не містять ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на відсутність обовязкових ознак, що вказують на їх нікчемність.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Диспозиція цього пункту встановлює наявність обовязкових елементів, які надають Фонду право віднести правочин до категорії нікчемних, а саме:

- наявність конкретного зобовязання банку;

- неплатоспроможність банку або неможливість виконання його грошових зобовязань, внаслідок цього зобовязання;

- причинний звязок між укладеним правочином та як наслідок, неплатоспроможність банку або неможливість виконання його грошових зобовязань.

Проте, Договори застави майнових прав не містять даних елементів, з огляду на наступне.

Наслідком укладення Договорів застави майнових прав стало те, що ПАТ «АКТАБАНК» отримав повне погашення заборгованості за вищевказаними Кредитними договорами. Тобто, внаслідок даних правочинів кошти та/або майно не вибували із володіння ПАТ «АКТАБАНК», а навпаки, внаслідок даних правочинів ПАТ «АКТАБАНК» в повному обсязі задовольнив свої вимоги.

Уклавши зазначені вище договори застави майнових прав, банк не приймав на себе жодних зобов'язань, а навпаки, набув можливість задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення, а отже такі договори не могли призвести до неплатоспроможності банку або неможливості виконання його грошових зобов'язань перед кредиторами.

Отже, оскаржувані правочини не містять ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на відсутність обовязкових ознак, що вказують на їх нікчемність.

За приписами п. 5 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність.

Згідно розд.1, п.5 Положення про визначення банками України розміру кредитного ризику за активними банківськими операціями, затвердженого Постановою правління НБУ від 30.06.2016 № 351, Кредитна операція - вид активних банківських операцій, пов'язаних із розміщенням залучених банком коштів таким шляхом: надання їх у тимчасове користування або прийняття зобов'язань про надання певної суми коштів; надання гарантій, порук, акредитивів, акцептів, авалів; розміщення депозитів; проведення факторингових операцій та операцій фінансового лізингу; видача кредитів у формі врахування векселів, у формі операцій зворотного репо; будь-якого продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання щодо сплати процентів та інших зборів за такою сумою (відстрочення платежу); розстрочення платежу за продані банком активи.

Так, згідно ст. 546 ЦК України, зобовязання забезпечується такими способами як неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток.

Укладення Договорів застави майнових прав, що визнані Відповідачем нікчемними правочинами, забезпечило виконання зобовязань ТОВ «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» перед ПАТ «АКТАБАНК». В свою чергу ПАТ «АКТАБАНК» не приймав на себе зобовязання щодо забезпечення виконання грошових вимог, а отже в даному випадку не розглядається і не може розглядатись зазначена підстава нікчемності правочинів.

Договори застави майнових прав, не передбачають прийняття Банком на себе зобовязань по забезпеченню грошових вимог, а навпаки: Банк набув майнові права та реалізував це право на свою користь шляхом звернення стягнення. Тобто правова сутність цих угод взагалі не стосується прийняття на себе зобовязань Банком щодо забезпечення виконання грошових вимог в порядку іншому ніж здійснення кредитних операцій. Отже пункт 5 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» взагалі не може бути застосований до Договорів застави майнових прав.

Суд вважає, що укладені Договори застави майнових прав не передбачають прийняття ПАТ «АКТАБАНК» на себе зобовязань, а навпаки передбачають припинення зобовязань, шляхом отримання виконання зобовязання ТОВ «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» заставодавцями (майновими поручителями) та отримання грошових коштів саме ПАТ «АКТАБАНК», що свідчить про відсутність ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 5 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За приписами п. 6 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Проте, вказані Уповноваженою особою Договори застави майнових прав не є банківським кредитом, визначення якого міститься в Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Укладені Договори застави майнових прав не передбачають отримання будь-яких грошових коштів від ПАТ «АКТАБАНК», а навпаки передбачають отримання грошових коштів саме ПАТ «АКТАБАНК» від заставодавців (майнових поручителів).

Отже, Договори застави майнових прав не містить ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 6 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За приписами п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Втім, суд вважає, до Договорів застави майнових прав також не може бути застосований і пункт 7 частини 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» оскільки внаслідок укладення Договорів застави майнових прав ПАТ «АКТАБАНК» не прийняв на себе жодних зобов'язань, не зазнав несприятливих наслідків, таких як погіршення фінансового стану банку або зниження його платоспроможності, не було надано переваги Компанії «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» та Компанії «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (AVALEY INVESTMENTS LIMITED) оскільки грошові кошти з банку виведені не були, а за їх рахунок було здійснено погашення зобов'язань за Кредитними договорами в сумі заборгованості ТОВ «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ».

Вищий адміністративний суд України в своїй ухвалі від 16 червня 2016 року по справі №К/800/7723/16 зазначає, що «Крім того, Уповноваженою особою визнано нікчемними Договори поруки на підставі пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які посилання на те, які саме переваги отримали поручителі внаслідок укладення договорів. При цьому укладення Договорів поруки прямо передбачено нормами Цивільного Кодексу України.»

Суд погоджується з тим, що укладання вказаних договорів не може свідчити про укладання банком правочину, умови якого передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, оскільки ці договори спрямовані на надання банку додаткових гарантій виконання зобов'язань за Кредитними договорами, та не містить положень щодо здійснення платежу чи передачі іншого майна не на користь банку або на пільгових умовах.

При цьому, перехід до Заставодавців права вимоги не є пільгою, оскільки такий перехід прямо передбачений статтями 512, 576 Цивільного кодексу України для будь-якого кредитора (заставодавця), який виконав забезпечене заставою зобов'язання.

У матеріалах справи не має належних і допустимих доказів того, що метою укладення Договорів застави майнових прав було надання позивачам чи третім особам певних переваг (пільг).

Така ж правова позиція застосування п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» викладена у постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року по справі №3-869гс16, де Верховний суд України, дійшов аналогічних висновків, зокрема, що «…оскільки у цьому разі не відбулося вчинення банком платежу на користь його кредитора чи передачі будь-якого майна, що належить банку, кредитор також не мав переваг перед іншими вкладниками, оскільки право нового кредитора вимагати від боржника повернення сплачених на виконання кредитного договору коштів передбачено нормами чинного законодавства, тому не було і підстав для встановлення нікчемності спірного договору-2.»

За ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що Договори застави майнових прав не підпадають під ознаки нікчемності правочинів, передбачені п. п. 1, 2, 5, 6, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В направлених повідомлення про нікчемність правочинів здійснено посилання на наявність підстав визнання відповідних правочинів нікчемними, зазначених у пунктах 1, 2, 5, 6, 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В наданих Відповідачем протоколах засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями не визначаються підстави визнання нікчемними правочинів із посиланням на відповідні пункти частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Визначена розбіжність свідчить про упередженість при наданні оцінки наявності підстав для визнання правочинів нікчемними, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Так, згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Положеннями статті 228 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Отже, положеннями ст. 228 ЦК України визначено поняття нікчемного правочину і таким правочином є правочин, який порушує публічний порядок (ч.1, 2 ст.228 ЦК України). При цьому, визнання такого правочину недійсним у судовому порядку не вимагається (ч.2 ст.215 ЦК України). Крім цього, ч.3 ст.228 ЦК України визначено правові наслідки правочину, вчиненого з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам і такий правочин є оспорюваним, який може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідачем не наведено, а судом не встановлено доказів, які б свідчили, що спірні правочини є такими, що порушують публічний порядок, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд приходить до висновку про відсутність в Уповноваженої особи підстав для визнання правочинів нікчемними та винесення з цього приводу Наказів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів.

Крім того, відповідно до п. 5 розділу II «Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення», затвердженого Рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016р., перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку. У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.

Суд наголошує, що Відповідачем грубо порушено строк проведення перевірки правочинів ПАТ «АКТАБАНК» на предмет нікчемності, оскільки вона мала бути проведена та закінчена в річний (максимальний) термін від дня початку процедури ліквідації, а саме до 15.01.2016р.

Приймаючи до уваги те, що судом встановлено протиправність віднесення відповідачем зазначених вище Договорів застави майнових прав до нікчемних, то в останнього обов'язок, визначений ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не виникає, у тому числі щодо повідомлення сторін про нікчемність цих договорів (правочинів).

Таким чином, дії щодо визнання нікчемними договорів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів, не ґрунтуються на вимогах норм чинного законодавства та підлягають визнанню протиправними, як і Накази «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 03.08.2017 року №76 та від 03.08.2017 року №77 винесені Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_1.

У відповідності до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього ж Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Компанії «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (AVALEY INVESTMENTS LIMITED) та Компанії «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED) підлягають задоволенню.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено повністю, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачами при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 3200,00 грн., що документально підтверджується квитанцією №0.0.844003358.1 від 08.09.2017 року.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачами судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 3200,00 грн.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Компанії «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (AVALEY INVESTMENTS LIMITED) та Компанії «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED) - задовольнити.

Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1 щодо визнання нікчемними договорів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів із вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитного договору №01-1649/Т від 27 грудня 2013 року та Кредитного договору №01-1671/Т від 23.01.2014 року, що укладені між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «АГРАРНА ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ», а саме щодо правочинів (договорів):

- Договір застави майнових прав №01-1649/Т/6 від 31.07.2014 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED);

- Договір застави майнових прав №01-1649/Т/7 від 31.07.2014 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Компанією «АВАЛЕЙ ІНВЕСТМЕНТС ЛІМІТЕД» (AVALEY INVESTMENTS LIMITED);

- Договір застави майнових прав №01-1671/Т/4 від 31.07.2014 року, що укладений між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED).

Визнати протиправним та скасувати Накази «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 03.08.2017 року №76 та від 03.08.2017 року №77 винесені Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_1.

Присудити здійсненні Компанією «ЕЛСЛІ ЕНТЕРПРАЙЗІС ЛІМІТЕД» (ELSLEY ENTERPRISES LIMITED) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 3200,00 грн. (три тисячі двісті гривень), що документально підтверджується квитанцією №0.0.844003358.1 від 08.09.2017 року за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_5