Справа № 808/955/17
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2017 рокусправа № 808/955/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у справі № 808/955/17 за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, про зобов'язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу та компенсацію за невикористану щорічну відпустку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області (далі відповідач), у якому просила зобовязати відповідача виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 січня 2017 року по 10 квітня 2017 року включно у розмірі 10666,67 грн. та компенсацію за невикористані в 2016 році щорічну основну та додаткову відпустки у розмірі 4800,00 грн., усього 15466,67 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року позов задоволено.

Зобовязано Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 січня 2017 року по 10 квітня 2017 року включно у розмірі 10666,67 грн. та компенсацію за невикористані в 2016 році щорічну основну та додаткову відпустки у розмірі 4800,00 грн., усього 15466,67 грн.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що наказом МВС України «Про організаційно-штатні питання» від 06.11.2015 року № 1388 скорочені всі штати НУ МВС України в Запорізькій області, а тому у відповідача відсутні підстави на вчинення дій щодо виплати грошового забезпечення позивачу.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечували відносно задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає розгляду справи без участі останніх.

Заслухавши позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом ГУМВС в Запорізькій області № 443о/с від 05.11.2015 року ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України за пунктом 64 г (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2016 року по справі № 808/8689/15 поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора штабу Запорізького міського управління Головного управління внутрішніх справ України в Запорізькій області. Зобовязано Головне управління Міністерства внутрішніх справ в Запорізькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 року по день фактичного поновлення на посаді (а.с.47-48).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.09.2016 року по справі № 808/2094/15 зобовязано Ліквідаційну комісію ГУМВС України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 18.04.2016 року (а.с.22-23).

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.01.2017 року у справі № 808/3645/16 (залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 року) зобовязано Ліквідаційну комісію ГУМВС України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15 вересня 2016 року по 31 грудня 2016 року включно у розмірі 6950 грн. 88 коп. (а.с.32-37).

Наказом ГУМВС України в Запорізькій області від 18.04.2016 року № 10о/с на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.03.2016 року скасовано наказ ГУМВС від 05.11.2015 року № 443о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п.64 г (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1 (М-130287) інспектора штабу Запорізького міського управління з 06 листопада 2015 року; поновлено на посаді інспектора штабу Запорізького міського управління капітана міліції ОСОБА_1; нараховано та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 07 листопада 2015 року по день фактичного поновлення на посаді (а.с.11).

У наданій до суду довідці ГУМВС України в Запорізькій області (вих. № 385/12/01-2017 від 03.05.2017 року) зазначено, що згідно з виконавчими провадженнями від 14.04.2016 року № 50677449 та від 20.09.2016 року № 52257382 нараховано та виплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу ОСОБА_1: 16.05.2016 року за період з 07.11.2015 року до 18.04.2016 року включно в сумі 10732,16 грн.; 18.10.2016 року за період з 19.04.2016 року до 14.09.2016 року включно в сумі 9750,56 грн. Виплати проводились з розрахунку грошового забезпечення, виплаченого за останні два місяці: посадовий оклад 700,00 грн.; оклад за спеціальним званням 120,00 грн.; надбавка за вислугу років (20%) 164,00 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%) 492,00 грн. премія (33%) 487,08 грн.; грошове забезпечення за 1 день складає 65,44 грн. (а.с.57).

Відповідачем надано до суду копії платіжних доручень про перерахування коштів на особистий рахунок ОСОБА_1 (а.с.58-59).

Наказом Голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в Запорізькій області № 4о/с від 05.04.2017 року По особовому складу капітана міліції ОСОБА_2 (М-130287) інспектора штабу Запорізького міського управління, з 10 квітня 2017 року згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ: у запас Збройних Сил України (із поставленням на військовий облік) за п.64 з (у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації); вислуга на день звільнення складає: календарна 11 років 04 місяці 09 днів; у пільговому обчисленні 11 років 09 місяців 00 днів; Виплатити їй компенсацію за 10 діб невикористаної чергової відпустки за 2017 рік (а.с.39).

Підставами для видання Головою ліквідаційної комісії ГУМВС України в Запорізькій області Наказу № 4о/с від 05.04.2017 року стали: рапорт ОСОБА_1 від 05.04.2017 року; подання ліквідаційної комісії ЗМУ ГУМВС від 05.04.2017 року; лист ДПП НПУ від 27.03.2017 року №1387/41/4/02-2017 (а.с.11-зворот).

Зобовязання виплатити грошове забезпечення за період з 01.01.2017 року по 10.04.2017 року, а також компенсацію за невикористані в 2016 році щорічну основну та додаткову відпустки і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивача після поновлення на роботі на виконання рішення суду, фактично, не було допущено до виконання трудових обовязків, також не було здійснено дій з приводу виплати заробітної плати із посиланням на відсутність в ГУМВС України в Запорізькій області штатних посад, та визначення посадових окладів, дій на виконання ч. 3 ст. 184 КЗпП України відповідачем також не здійснено, що свідчить про формальне ставлення відповідача до виконання рішення суду.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до приписів ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення суду позивача 18.04.2016 року було поновлено на роботі наказом Голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в Запорізькій області з 06.11.2015 року, нараховано та виплачено суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 року по 18.04.2016 року.

В той же час, з 19.04.2016 року та дату звільнення позивача (10.04.2017 року) заробітна плата не виплачувалася.

При цьому постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.01.2017 року у справі № 808/3645/16, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 року, зобовязано Ліквідаційну комісію ГУ МВС України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.09.2016 року по 31.12.2016 року включно в розмірі 6950, 88 грн.

Відповідач наголошує на тому, що з набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію" Міністерством внутрішніх справ України видано наказ № 1388 від 06.11.2015, яким скорочено всі штатні посади, зокрема, по ГУ МВС в Запорізькій області. Також зазначає, що поновлюючи позивача на посаді інспектора штабу Запорізького міського управління ГУ МВС України в Запорізькій області, відповідач фактично виконав рішення суду, яке набрало законної сили, проте, на даний час відповідач не має законних підстав виплачувати позивачу грошове забезпечення, оскільки ГУ МВС в Запорізькій області та Запорізьке міське управління ГУ МВС України в Запорізькій області перебувають в процесі припинення та не мають жодних штатних посад, окрім членів ліквідаційної комісії, які вчиняють безоплатно дії по ліквідації вказаних юридичних осіб.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи, працівнику має виплачуватись й заробітна плата за виконання посадових обов'язків, надаватись відповідні соціальні гарантії, тощо. Поновленим на роботі вважається працівник, ознайомлений з наказом про поновлення на роботі та фактично допущений до виконання своїх трудових обов'язків.

Незаконно звільнений працівник не поновлюється на попередній роботі (з обсягом всіх прав та обов'язків) лише тоді, коли повністю ліквідоване підприємство, тобто юридична особа, що має підтверджуватись відповідним розпорядчим актом, проте така підстава у даному випадку відсутня.

Крім того, позивача після поновлення на роботі на виконання рішення суду, фактично, не було допущено до виконання трудових обов'язків, також не було здійснено дій з приводу поставлення на облік в медичну установу за місцем працевлаштування, виплати заробітної плати із посиланням на відсутність в ГУ МВС України в Запорізькій області штатних посад, та визначення посадових окладів. Водночас, дій на виконання ч. 3 ст. 184 КЗпП України відповідачем також не здійснено.

Отже, відповідач формально віднісся до виконання рішення суду, обмежившись виданням лише наказу про поновлення ОСОБА_1 на посаді та виплатою їй суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу по дату фактичного поновлення, чим порушив права та законні інтереси позивача в частині права на працевлаштування, отримання належного заробітку у період до її звільнення з обов'язковим працевлаштуванням відповідно ч. 3 ст. 184 КЗпП України.

Відповідно до ст. 240-1 КЗпП України, у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.

Згідно зі ст. 238 КЗпП України, при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

Виходячи з системного аналізу зазначених норм права, враховуючи, що право позивача на працю та отримання заробітної плати порушуються відповідачем відповідно до даного спору з 01.01.2017 року, а дій на виконання приписів ч. 3 ст. 184 КЗпП України відповідачем не здійснено, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність поновлення порушених прав та законних інтересів позивача шляхом покладення на ліквідаційну комісію ГУМВС України в Запорізькій області обов'язку виплатити працівникові середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 01 січня 2017 року по дату звільнення, а саме 10.04.2017 року.

Відповідна правова позиція викладена і в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11.10.2016 року (справа № К/800/26462/16).

Крім того, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки ст. 8 Закону України №1801-VIII від 21.12.2016 Про Державний бюджет України на 2017 рік установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 19,34 гривні, що у відповідності до приписів ст. 95 КЗпП України є мінімальною соціальною гарантією, а відповідне грошове забезпечення, виплачене позивачці за останні два місяці складає 1963,08 грн. щомісяця, що є значно нижчим за встановлений законом мінімум, то нарахування ОСОБА_1 заробітної плати за весь час вимушеного прогулу має відбуватися саме із розміру, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік».

Вирішуючи позовні вимоги про зобовязання Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані в 2016 році щорічну основну та додаткову відпустки у розмірі 4800,00 грн., суд першої інстанції також вірно виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України Про відпустки у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Аналогічні положення передбачені ч. 1 ст. 83 КЗпП, згідно якої, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

При цьому посилання заявника апеляційної скарги на відсутність бюджетного фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що є предметом спору у даній справі.

Також слід зазначити, що відповідачем не оскаржувалось рішення суду першої інстанції щодо розміру стягнутих сум на користь позивача, а отже останній фактично погодився з їх розміром, заперечуючи при цьому підстави для виплати даного грошового забезпечення та відсутність відповідних коштів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у справі № 808/955/17 залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко