Справа № 550/797/17
Суддя: Антонов А. А.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 550/797/17
Провадження № 2-а/550/39/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 листопада 2017 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

в складі головуючого Антонова А.А., за участю секретаря судового засідання Бондаренко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Чутове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області та Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління соціального захисту населення Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області (надалі УСЗН) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії та свій позов позивач обґрунтовував тим, що до початку антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей він разом зі своїми 2 неповнолітніми дітьми був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, територія якого з липня 2014 р. непідконтрольна українській владі. З серпня 2015 р. він, як внутрішньо переміщена особа (надалі ВПО), разом з дітьми проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 та отримував щомісячну адресну допомогу ВПО для покриття витрат на проживання, у т.ч. на оплату житлово-комунальних послуг (надалі адресна допомога). В подальшому виплата даної допомоги була припинена. 16.06.2017 р. позивач звернувся до УСЗН із заявою про отримання адресної допомоги ВПО на себе як на особу працездатного віку, яка працює. Листом від 21.06.2017 р. відповідач відмовив у призначенні та виплаті адресної допомоги, повідомивши, що комісія з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО, утвореної при Чутівській РДА Полтавської області (надалі Комісія), відмовила йому у наданні адресної допомоги. Вважає відмову протиправною та такою, що порушує його право на соціальний захист, а тому просив позов задовольнити, визнати дії УСЗН щодо відмови у адресній допомозі протиправними та зобов'язати УСЗН призначити йому адресну допомогу з 16.06.2017 р.

Ухвалою суду від 12.09.2017 р. до участі в справі в якості співвідповідача залучена Чутівська районна державна адміністрації Полтавської області (надалі РДА).

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, а справу розглянути в його відсутності.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, надали заперечення проти позову, а також заяви, в яких просили в задоволенні позову відмовити та справу розглянути у відсутності їх представників.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ОСОБА_1, до початку антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, разом зі своїми 2 неповнолітніми дітьми був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3, територія якого з липня 2014 р. непідконтрольна українській владі. Позивач разом з сім'єю взятий на облік як ВПО та отримав довідку від 12.08.2015 р. № НОМЕР_1 про взяття на облік ВПО, яка видана УСЗН.

12.08.2015 р. ОСОБА_1 подав до УСЗН заяву про призначення адресної допомоги ВПО, в якій просив призначити цю адресну допомогу на нього та його дітей.

УСЗН була призначена адресна допомога з 12.08.2015 р. по 11.10.2015 р. на позивача та дітей. На наступні 2 місяці (з 12.10.2015 р. по 11.12.2015 р.) адресна допомога в частині виплат безпосередньо ОСОБА_1 була зменшена на 50 %, а на наступні 2 місяці (з 12.12.2016 р. по 11.02.2016 р.) виплата адресної допомоги позивачу була припинена на підставі п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (надалі Порядок). При цьому у зазначений період виплата адресної допомоги на дітей ОСОБА_1 проводилась у повному розмірі.

22.02.2016 р. ОСОБА_1 подав заяву до УСЗН про призначення адресної допомоги ВПО йому та його дітям і УСЗН, посилаючись на п.п. 3 та 7 Порядку, призначило адресну допомогу лише на дітей позивача, відмовивши йому у виплаті даної адресної допомоги.

23.05.2017 р. позивач подав до УСЗН заяву про призначення йому, як ВПО, адресної допомоги, але у цьому йому було усно відмовлено.

Згідно довідки Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області від 28.07.2017 р. № 3250 ОСОБА_1 разом з 2 неповнолітніми дітьми з 29.04.2017 р. проживає без реєстрації в АДРЕСА_1.

Відповідно до запису в трудовій книжці АХ № 174287, яка належить ОСОБА_1, та довідки ТОВ «Полтавський тепловозоремонтний завод» м. Полтава від 27.07.2017 р. № АІС00000028 позивач з 14.06.2017 р. працює в даному ТОВ на посаді майстра виробничої дільниці дизельного цеху.

16.06.2017 р. ОСОБА_1 звернулася до УСЗН із заявою про призначення адресної допомоги ВПО, в якій зазначив, що він з 14.06.2017 р. працює в ТОВ «Полтавський тепловозоремонтний завод» м. Полтава.

20.06.2017 р. УСЗН звернулось до Комісії із поданням щодо розгляду питання щодо призначення (відновлення, припинення) соціальної виплати ВПО ОСОБА_1 допомоги ВПО на проживання.

Рішенням Комісії від 20.06.2017 р. № 13 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні допомоги ВПО на проживання.

УСЗН листом від 21.06.2017 р. № 05-06/1670 повідомило ОСОБА_1, що рішенням Комісії йому відмовлено у призначенні адресної допомоги ВПО на проживання.

28.09.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

У ст. 46 Конституції України зазначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлені гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до вимог зазначеного Закону внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затверджений Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Цей Порядок визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги ВПО для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 Порядку грошова допомога надається ВПО, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно з п. 3 зазначеного Порядку в редакції, яка діяла на час звернення позивача до УСЗН із заявою про призначення адресної допомоги ВПО, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї у розмірах, визначених даним пунктом. Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією компетентного органу. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому п. 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік ВПО. Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Відповідно до п. 7 Порядку, якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку, … які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 %, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов'язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Таким чином, аналіз вищезазначених норм свідчить, що грошова допомога у разі її припинення відповідно до п. 7 Порядку не призначається лише на наступний строк, тобто чергові шість місяців. Положення Порядку не містять норми, яка б у подібних правовідносинах назавжди позбавляла права особу працездатного віку, яка працевлаштувалась та як і раніше має статус внутрішньо переміщеної особи на отримання грошової допомоги. Законодавством України, яке діяло на час звернення поповича до УСЗН, не була встановлена чітка заборона на признання такої допомоги особі в подальшому.

Суд звертає увагу на те, що позивач, будучи з 14.06.2017 р. працевлаштованою особою, звернувся до УСЗН із заявою від 16.06.2017 р. про призначення адресної допомоги ВПО, в якій зазначив, що він з 14.06.2017 р. працює в ТОВ «Полтавський тепловозоремонтний завод» м. Полтава.

Враховуючи викладене, суд вважає, що УСЗН безпідставно відмовило у призначенні адресної допомоги позивачу як ВПО з 16.06.2017 р. оскільки останній є працевлаштованою ВПО та згідно вимог законодавства, яке діяло на час подачі позивачем заяви від 16.06.2017 р. про призначення адресної допомоги ВПО, мав право на отримання вказаної допомоги.

Відповідно до п. 7 вищезазначеного Порядку надання щомісячної адресної допомоги для одержання допомоги у встановлених розмірах на наступний період особи працездатного віку мають працевлаштуватися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості. Якщо працездатний член сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувався, або перебуває у трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України чи в районах проведення антитерористичної операції і фактично не працює, розмір допомоги для цих осіб на наступні два місяці зменшується на 50 %, а на наступний період припиняється.

Згідно п. 12 Порядку виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

З аналізу п. 12 Порядку вбачається, що вказаний пункт регулює умови припинення призначеної грошової допомоги та умови поновлення виплат допомоги, яка була раніше призначена, але її виплата була припинена з зазначених підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 16.06.2017 р. звернувся до УСЗН із заявою про призначення адресної допомоги, а тому посилання відповідачів на п. 7 Порядку як на підставу відмови у виплаті допомоги є безпідставним.

Суд звертає увагу на те, що Порядком, який діяв в редакції на час подачі ОСОБА_1 заяви до УСЗН, не було заборонено особам звертатись із заявами про призначення адресної допомоги ВПО після того, як вони вже отримували її, а тому у відповідачів підстав для відмови у призначені такої допомоги позивачу, який мав право отримувати адресну допомогу ВПО з дня відповідного звернення до УСЗН - з 16.06.2017 р., не було.

При вирішенні даної справи суд враховує положення постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», відповідно до яких соціальні виплати ВПО призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних … держадміністрацій, які питання про призначення особі соціальної виплати вносят на розгляд комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО, утворених районними … держадміністраціями, подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати. За результатами розгляду подання Комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати. Орган, що здійснює соціальні виплати та структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, на підставі рішення Комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява ВПО. Рішення Комісії про відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати може бути оскаржене до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Суд вважає, що позов в частині позовних вимог до УСЗН підлягає задоволенню.

Одночасно суд вважає необхідним, керуючись вимогами ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог, і визнати дії Комісії щодо прийняття рішення № 13 від 20.06.2017 р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні адресної допомоги ВПО на проживання відповідно до його заяви від 16.06.2017 р., протиправними, а також скасувати рішення Комісії № 13 від 20.06.2017 р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні адресної допомоги ВПО на проживання відповідно до його заяви від 16.06.2017 р.

Враховуючи, що законодавством саме на УСЗН покладений обов'язок щодо призначення та виплати адресної допомоги ВПО, якій є структурним підрозділом місцевої державної адміністрації, на якій покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення, звільнено від сплати судового збору, суд вважає необхідним судові витрати по справі віднести за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 7-11, 69-72, 86, 94, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії Управління соціального захисту населення Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні щомісячної адресної грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до його заяви від 16.06.2017 р. протиправними.

Визнати дії комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної при Чутівській райдержадміністрації Полтавської області, щодо прийняття рішення № 13 від 20.06.2017 р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні допомоги як внутрішньо переміщеній особі на проживання відповідно до його заяви від 16.06.2017 р., протиправними.

Скасувати рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної при Чутівській райдержадміністрації Полтавської області, № 13 від 20.06.2017 р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні допомоги як внутрішньо переміщеній особі на проживання відповідно до його заяви від 16.06.2017 р.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області призначити ОСОБА_1 щомісячну адресну грошову допомогу як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до його заяви від 16.06.2017 р.

Судові витрати віднести за рахунок державного бюджету.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається через Чутівський районний суд з одночасним направленням копії скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий