Справа № 815/5479/17
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5479/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року м. Одеса Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Потурнак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, що проявилась у безпідставні відмові прийняти Заяву-анкету громадянина Республіки Молдова -ОСОБА_1 про надання статусу біженця в Україні від 02.10.2017р. з додатками, у відповідності до вимог статті 8 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" та пункту 2.1 Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України №469 від 07.09.2011р., зобов'язання прийняти та розглянути Заяву-анкету громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 про надання статусу біженця в Україні від 02.10.2017р. з додатками, у відповідності до вимог статті 8 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" та Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України №469 від 07.09.2011р. і прийняття рішення про визнання громадянина Республіки Молдова -ОСОБА_1 біженцем в Україні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є громадянином Республіки Молдова та на батьківщині займає активну громадянську позицію, в тому числі виступав проти майбутнього президента ОСОБА_3. Позивач зазначив, що брав участь у мітингах проти ОСОБА_3, відкрито висловлював свою позицію в соціальних мережах та агітував проєвропейський напрямок розвитку Республіки Молдова, однак, на початку листопада 2016 року ОСОБА_3 був обраний президентом, після чого на території Республіки Молдова розпочалися переслідування осіб, які виступали проти останнього. Позивач зазначив, що побоюючись за своє життя та свободу на території Республіки Молдова, в результаті переслідування на підставі своєї приналежності до політичних сил та громадянської позиції, він був змушений звернутися до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про отримання статусу біженця. Позивач пояснив, що 02.10.2017р. він прибув до ГУ ДМС України в Одеській області із підготовленою та підписаною Заявою-анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту із додатками та що йому категорично відмовлено у прийнятті вказаної заяви, після чого заява буда подана через загальну канцелярія ГУ ДМС України в Одеській області та 18.10.2017р. листом ГУ ДМС України В Одеській області № 5/1-Ж-1720 заява була розглянута на підставі Закону України «Про звернення громадян», що на думку позивача, є порушенням чинного законодавства України, зокрема Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 469 від 07.09.2011р. та Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначивши, що 02.10.2017р. до ГУ ДМС України в Одеській області надійшла заява-анкета про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 02.10.2017р. громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1, яка розглянута на підставі Закону України «Про звернення громадян» та 18.10.2017р. надано відповідь на порушені в листі питання. Водночас представник відповідача зазначив, що заяви осіб про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту розглядаються у відповідності до Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", однак, за наявними матеріалами управління з шукачів захисту ДМС України в Одеській області, Генеральної прокуратури України на даний момент вирішується питання щодо екстрадиції позивача до третьої країни (Російської Федерації) для притягнення до кримінальної відповідальності. З урахуванням зазначеного, на думку представника відповідача, питання екстрадиції не відноситься до компетенції управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Одеській області, а у свою чергу опікуються Міністерством юстиції та Генеральною прокуратурою України.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянином Республіки Молдова, що підтверджується паспортом Республіки Молдова НОМЕР_1 від 12.10.2010р.(а.с.60)

02.10.2017р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою -анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у якій зазначено, що побоюючись за своє життя та свободу на території Республіки Молдова, в результаті переслідування на підставі своєї приналежності до політичних сил та громадянської позиції, він змушений звернутися із вказаною заявою.(а.с.12-14)

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами уповноважена посадова особа територіального органу ДМС, до якої ОСОБА_1 звернувся із заявою -анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відмовив у прийнятті вказаної заяви у устному порядку із зазначенням того, що за наявними матеріалами територіального підрозділу ДМС, Генеральною прокуратурою України на даний час вирішується питання щодо екстрадиції заявника ОСОБА_1

02.10.2017р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою -анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту через канцелярію міграційної служби та яка була зареєстрована 02.10.2017р. за №Ж-1720.(а.с.53-55)

Листом ГУ ДМС України в Одеській області №5/1-Ж-1720 від 18.10.2017р. на заяву -анкету громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту №Ж-1720 від 02.10.2017р. надано відповідь, що на підставі Закону України «Про звернення громадян» розглянуто вказане звернення заявника та що за наявними матеріалами територіального підрозділу ДМС, Генеральною прокуратурою України на даний час вирішується питання щодо екстрадиції заявника ОСОБА_1 до третьої країни для притягнення до кримінальної відповідальності. Разом з тим, зазначено, що питання екстрадиції не відноситься до компетенції управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС в Одеській області, а, у свою чергу опікуються Міністерством юстиції та Генеральною прокуратурою України.(а.с.71)

Відповідно до ст.1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011р.N 3671-VI біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань. Додатковий захист - форма захисту, що надається в Україні на індивідуальній основі іноземцям та особам без громадянства, які прибули в Україну або перебувають в Україні і не можуть або не бажають повернутися в країну громадянської належності або країну попереднього постійного проживання внаслідок обставин, зазначених у пункті 13 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» питання, пов'язані з біженцями та особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту, регулюються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Порядок звернення особи із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту визначений ст.5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», у якій зазначено, що Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, може прийняти рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, в разі, якщо заявник видає себе за іншу особу або якщо заявнику раніше було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, за відсутності умов, передбачених пунктами 1 чи 13 частини першої статті 1 цього Закону, якщо зазначені умови не змінилися.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, проводиться на підставі заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Така заява особисто подається іноземцем чи особою без громадянства або її законним представником до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за місцем тимчасового перебування заявника.

Частиною 12 ст.7 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту: реєструє заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та подані документи; ознайомлює заявника або його законного представника під їх власний підпис з порядком прийняття рішення за їх заявами, правами та обов'язками особи, стосовно якої прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; проводить дактилоскопію особи, яка подала заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; у разі потреби направляє особу на обстеження для встановлення віку у порядку, встановленому законодавством України; заповнює реєстраційний листок на особу, яка звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та членів її сім'ї, які не досягли вісімнадцятирічного віку, або на дитину, розлучену із сім'єю, від імені якої заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, подав її законний представник; заповнює інші необхідні документи; оформлює особову справу; роз'яснює порядок звернення про надання безоплатної правової допомоги відповідно до закону, що регулює надання безоплатної правової допомоги; заносить отримані відомості до централізованої інформаційної системи.

Процедура розгляду в Україні заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату, позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту визначена Правилами розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затвердженими Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.09.2011р. N649.

Відповідно до п. 2.1 Правил №649 уповноважена посадова особа територіального органу ДМС, до якого особисто звернулась особа, яка має намір бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, або її законний представник у випадках, передбачених Законом: встановлює особу заявника; реєструє заявника в журналі реєстрації осіб, які бажають подати заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; інформує заявника мовою, яку він/вона розуміє, про умови, за яких в Україні особа може бути визнана біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про її права та обов'язки, а також про наслідки невиконання обов'язків;забезпечує надання заявнику послуг перекладача, у тому числі через систему відеоконференц-зв'язку; перевіряє дотримання заявником передбаченого статтею 5 Закону порядку звернення із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; з'ясовує місце тимчасового перебування (проживання) заявника (фактичну адресу проживання в Україні); протягом одного робочого дня здійснює перевірку наявності підстав, за яких заявнику може бути відмовлено в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Перевірка здійснюється в тому числі з урахуванням оновленої інформації по країні походження заявника на момент подачі заяви; проводить дактилоскопію заявника; заносить отримані відомості до централізованої інформаційної системи; роз'яснює порядок звернення за безоплатною правовою допомогою мовою, яку розуміє заявник.

Згідно п. 2.2 Правил №649 рішення щодо прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, приймається територіальним органом ДМС протягом робочого дня, в який до нього звернулась відповідна особа.

Відповідно до 2.4 Правил №649 у разі наявності передбачених Законом підстав територіальний орган ДМС ухвалює рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке оформлюється наказом (додаток 2). Після ухвалення рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа територіального органу ДМС: видає особі письмове повідомлення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, із зазначенням підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (додаток 3); під підпис ознайомлює заявника з порядком оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;вносить відповідні відомості до журналу реєстрації осіб.

Як вже зазначалось судом, 02.10.2017р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою -анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, однак уповноваженою посадовою особою територіального органу ДМС ОСОБА_4, до якої ОСОБА_1 звернувся із заявою -анкетою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, було відмовлено у прийнятті вказаної заяви у усному порядку із зазначенням того, що за наявними матеріалами територіального підрозділу ДМС, Генеральною прокуратурою України на даний час вирішується питання щодо екстрадиції заявника ОСОБА_1

У судовому засіданні 22.11.2017 було допитано у якості свідка заступника начальника управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції- начальника відділу ОСОБА_4, яким відмовлено у прийнятті заяви- анкети про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту ОСОБА_1 Свідок, надаючи показання суду зазначив, що за декілька днів перед подачею заяви ОСОБА_1 від 02.10.2017р., ним було надано консультацію заявнику та його адвокату про те, що за наявними матеріалами управління з шукачів захисту ДМС України в Одеській області, Генеральною прокуратурою України на даний момент вирішується питання щодо екстрадиції ОСОБА_1 до третьої країни (Російської Федерації) для притягнення до кримінальної відповідальності та що питання екстрадиції не відноситься до компетенції управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Одеській області. Свідок пояснив, що 02.10.2017р. ним було відмовлено у прийнятті вказаної заяви ОСОБА_1 від 02.10.2017р. у усному порядку, у зв'язку із зазначеними обставинами. На питання суду : «Чому працівником ГУ ДМС України в Одеській області не було прийнято вказану заяву ОСОБА_1 від 02.10.2017р.? та Чим керувався свідок відмовляючи заявникові у прийнятті (реєстрації) заяви- анкети про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту?» свідок пояснив, що ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті вказаної заяви, оскільки Генеральною прокуратурою України на даний момент вирішується питання щодо екстрадиції ОСОБА_1 до третьої країни для притягнення до кримінальної відповідальності та що чинним законодавством не визначено порядок відмови у прийнятті заяви - анкети про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у разі вирішення питання щодо екстрадиції заявника.

Разом з тим, під час з'ясування офіційних обставин справи, судом встановлено, що всупереч вимогам Правил №649, відповідне рішення про відмову в прийнятті заяви ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке оформлюється відповідним наказом не приймалось, відповідне письмове повідомлення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, із зазначенням підстав для відмови у прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту заявникові не видавалось та відповідно заявник не був ознайомлений з порядком оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Враховуючи викладене та те, що ГУ ДМС України в Одеській області безпідставно відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті заяви -анкети про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 02.10.2017р. та із порушенням порядку надання такої відмови, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною відмови Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у прийнятті заяви громадянина Молдови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 02.10.2017р.

Разом з тим, враховуючи те, що Лист ГУ ДМС України в Одеській області №5/1-Ж-1720 від 18.10.2017р. «Щодо звернення від 02.10.2017р.» адресований громадянину Республіки Молдова ОСОБА_1, який розглянутий на підставі Закону України «Про звернення громадян» не є рішенням щодо прийняття заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та те, що суд прийшов до висновку про визнання протиправною відмови Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у прийнятті заяви від 02.10.2017р., суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області прийняти та розглянути заяву громадянина Молдови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту - підлягають задоволенню.

Водночас, враховуючи те, що діючим законодавством України передбачена компетенція саме центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту приймати рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, за результатами всебічного вивчення і оцінки всіх документів та матеріалів, що можуть бути доказом наявності відповідних умов для такого визнання, суд вважає, що позовні вимоги до ГУ ДМС України в Одеській області про визнання громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 біженцем в Україні є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 158 - 163,167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у прийнятті заяви громадянина Молдови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 02.10.2017р.

Зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області прийняти та розглянути заяву громадянина Молдови ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

У задоволенні іншої частини позовних вимог -відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27.11.2017р.

Суддя К.О. Танцюра