Справа № 808/505/17
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року 13 год. 45 хв.Справа № 808/505/17 ПР/808/30/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Гудименко Я.А., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Шевченка Д.О., розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про скасування наказу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1.) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (надалі - відповідач, ГУ ДФС України у Запорізькій області), в якому позивач просить суд: 1) скасувати Наказ відповідача №1-дс від 16.01.2017 "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1." про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани; 2) стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10000 грн. 00 коп.

В адміністративному позові (а.с.3-4) позивачем зазначено, що він працює на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області з 15.02.2016 і по теперішній час. Наказом в.о. начальника ГУ ДФС у Запорізькій області від 16.01.2017 №1-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1.» з підстав відсутності без поважних причин на робочому місці з 04.08.2016 по 05.10.2016 позивач притягнутий до дисциплінарного стягнення у виді догани. Позивач вважає вказаний Наказ в.о. начальника ГУ ДФС у Запорізькій області від 16.01.2017 №1-дс незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Прокуратурою Запорізької області відкрито кримінальне провадження №0000183 від 08.06.2016 за ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України. 03.08.2016 позивача затримано слідчим з ОВС у Запорізькій області за підозрою у скоєні злочину, у зв'язку з чим з 03.08.2016 по 08.08.2016 позивач знаходився під вартою, що підтверджено довідкою Державного департаменту України з питань виконання покарань Запорізького слідчого ізолятору УДПтС в Запорізькій області від 08.08.2016 №01222. Ухвалою слідчого суді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 05.08.2016 по справі №335/8907/16-к 1кс/335/3541/2016 визначено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.10.2016 включно та встановлено розмір застави, після внесення якої позивача було звільнено. Ухвалою слідчого суді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.08.2016 по справі №335/8907/16-к 1кс/335/3541/2016 за клопотанням прокуратури Запорізької області від 05.08.2016 №17/2-4419-16 з метою запобігання перешкоджанню встановлення істини під час досудового та судового слідства, у зв'язку з: безпосереднім доступом позивача до документації ГУ ДФС у Запорізькій області та можливістю її знищення або підроблення; можливістю спілкування позивача з співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області, які підлягають допиту свідками у кримінальному провадженні та іншими ризиками позивача було відсторонено від посади з вилученням службового посвідчення до 05.10.2016 включно, про що прокуратурою Запорізької області повідомлено ГУ ДФС у Запорізькій області листом від 05.08.2016 №17/2-4419-16. 16.01.2016 начальником відділу кадрового адміністрування управління по роботі з персоналом позивачу вручено для ознайомлення Наказ в.о.начальника ГУ ДФС у Запорізькій області від 16.01.2017 №1-дс, згідно якого до позивача застосоване дисциплінарне стягнення у виді догани за відсутність без поважних причин на робочому місці з 04.08.2016 по 05.10.2016. ГУ ДФС у Запорізькій області позивача взагалі не повідомлено про порушення дисциплінарного провадження з питання порушення ним вимог п.12 ч.2 ст.65 Закону України "Про державну службу". Позивачу не запропоновано надати будь-які пояснення з цього питання та не ознайомлено з актом службового розслідування, його позбавлено права бути присутнім під час виконання відповідних заходів та подавати в установленому порядку скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування тощо. Позивач наполягає, що грубо порушені його права, передбачені п.8 ст.71 Закону України №889-VІІІ від 10.12.2015 "Про державну службу", п.7, п.9 Постанови Кабінету Міністрів України №950 від 13.06.2000 "Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування", ст.149 КЗпП України. Також, ГУ ДФС у Запорізькій області порушено термін накладання адміністративного стягнення. Будь-які докази, що свідчили б про порушення позивачем обов'язків працівника, у ГУ ДФС Запорізькій області відсутні, а застосування до нього стягнення у вигляді догани застосоване не на підставах та не у відповідності до вимог трудового законодавства, в зв'язку з чим Наказ ГУ ДФС у Запорізькій області від 16.01.2017 №1-дс позивач вважає таким, що підлягає скасуванню як незаконний. Позивач вважає себе незаконно притягнутим до дисциплінарної відповідальності, і порушення його прав та гарантій як працівника призвели до значних моральних страждань, втрати впевненості в завтрашньому дні та побоюваннях його незаконного звільнення з боку роботодавця, що призводить до необхідності прикладання ним додаткових зусиль по організації свого життя, ГУ ДФС у Запорізькій області повинне відшкодувати позивачу моральну шкоду в сумі 10000 гривень.

У судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду письмові заперечення (а.с.45-46), в яких зазначено, що відповідно до Наказу ДФС №1-ДС від 16.01.2017 до головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани. Відповідно до подання від 31.08.2016 №512вн/01-08-22-02-10 про усунення причин та умов, що сприяли порушенню нормативних актів зазначено, що в ході відповідної перевірки встановлено, що головні державні ревізори-інспектори відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_1 та ОСОБА_4, використовуючи повноваження в особистих (приватних) інтересах, порушили Конституцію України, Закон України "Про державну службу", Присягу державного службовця, правила етичної поведінки державних службовців. Відповідно до протоколу засідання Дисциплінарної комісії від 14.09.2016 №3.1 у зв'язку із наявністю ознак дисциплінарного проступку, дисциплінарною комісією одностайно ухвалено рішення про необхідність порушення дисциплінарного провадження стосовно головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_1 Відповідно до Наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 14.09.2016 №961 "Про початок дисциплінарного провадження" розпочато дисциплінарне провадження стосовно головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_1 Починаючи з 05.08.2016 ОСОБА_1 на виконання ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.08.2016 №335/8909/16-к 1кс/335/5342/2016 Наказом ГУ ДФС у Запорізькій області від 08.08.2016 №210-о "Про відсторонення ОСОБА_1 від посади" відсторонений від посади строком на 2 місяці, до 05.10.2016 без збереження заробітної плати. 06.10.2016 начальник управління аудиту ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_18 звернувся до голови дисциплінарної комісії ОСОБА_17. з доповідною про ініціювання відсторонення головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_1 від виконання посадових обов'язків, у зв'язку з закінченням дії ухвали суду, проведення відносно нього дисциплінарного провадження та на підставі п.1 ст.72 Закону України "Про державну службу". На засіданні Дисциплінарної комісії 06.10.2016 одностайно прийнято рішення щодо складання подання на ім'я начальника ГУ ДФС у Запорізькій області з пропозицією відсторонити ОСОБА_1 від посадових обов'язків. Зазначене подання за номером 1096вн від 06.10.2016 було направлено начальнику ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_19 Після розгляду подання видано Наказ від 06.10.2016 №1048 "Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов'язків", згідно якого ОСОБА_1 відсторонений від посади на час здійснення дисциплінарного провадження з 06.10.2016. Починаючи з 13.10.2016, ОСОБА_1 на виконання ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13.10.2016 №335/11277/16-к 1кс/335/6618/2016 Наказом ГУ ДФС у Запорізькій області від 13.10.2016 №254-о "Про відсторонення ОСОБА_1 від посади" відсторонений від посади з 13.10.2016 строком до 03.11.2016 без збереження заробітної плати. 24.10.2016 начальник відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту звернулась до голови дисциплінарної комісії с доповідною (від 24.10.2016 №650/08-01-22-08-06), в якій повідомила, що головний державний ревізор-інспектор відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_1 відсторонений від виконання посадових обов'язків згідно ухвали суду, але з 04.08.2016 по 05.10.2016 на робочому місці не перебував та надала акти про відсутність його на робочому місці. З 06.10.2016 по 13.10.2016 на робочому місці перебував, але свої посадові обов'язки не виконував. З 17.10.2016 ОСОБА_1 на робочому місці не перебуває та в телефонній розмові повідомив, що прибуде на робоче місце після закінчення дії ухвали суду. В актах про відсутність на робочому місці з 04.08.2016 по 05.08.2016, з 08.08.2016 по 12.08.2016, з 15.08.2016 по 19.08.2016, з 22.08.2016 по 23.08.2016, з 25.08.2016 по 26.08.2016, з 29.08.2016 по 02.09.2016, з 05.09.2016 по 09.09.2016, з 12.09.2016 по 16.09.2016, з 19.09.2016 по 23.09.2016, з 26.09.2016 по 30.09.2016, з 03.10.2016 по 05.10.2016 зазначено, що ОСОБА_1 без поважних причин відсутній на робочому місці у вказані дати з 9-00 до 18-00. В журналі видачі ключів від кабінетів адміністративного будинку Мелітопольської ОДПІ запис про взяття ключа відсутній. Згідно службової відділу по роботі з персоналом, у період відсутності без поважних причин на робочому місці, ОСОБА_1 у відряджені не перебував, у відпустці не знаходився, листків непрацездатності не надавав. Починаючи з 04.11.2016, ОСОБА_1 на виконання ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.11.2016 №335/11926/16-к 1кс/335/7022/2016 Наказом ГУ ДФС у Запорізькій області від 04.11.2016 №267-0 "Про відсторонення ОСОБА_1 від посади" відсторонений від посади з 04.11.2016 строком до 03.12.2016 без збереження заробітної плати. На адресу ОСОБА_1 направлено лист від 23.11.2016 №1172/14/08-01-04-37 в якому, з метою об'єктивності визначення причин та обставин відсутності на робочому місці, запропоновано з'явитись до ГУ ДФС у Запорізькій області (каб.407) для надання пояснень. До 19.12.2016 відповіді від ОСОБА_1 не було. 19.12.2016 ОСОБА_1 прибув на робоче місце для того щоб віддати листок непрацездатності на якому знаходився з 05.12.2016 по 16.12.2016. Того ж дня його було запрошено до управління по роботі з персоналом з приводу надання ним пояснень в рамках розпочатого дисциплінарного провадження. У ході розмови, ОСОБА_1 було зачитано лист ГУ ДФС у Запорізькій області від 23.11.2016 №1172/14/08-01-04-ос, який направлено на адресу ОСОБА_1, але ним не отримано. Після прочитання ОСОБА_1 тексту листа, йому було запропоновано надати пояснення щодо його відсутності на робочому місці починаючи з 04.08.2016 по 05.10.2016. Після цього ОСОБА_1 від надання будь-яких пояснень відмовився, на питання не відповідав і запропонував з приводу поставлених питань звернутись до його адвоката. Після чого було складено акт про відмову від надання пояснень. 30.12.2016 під час засідання дисциплінарної комісії, головою дисциплінарної комісії ОСОБА_17. було запрошено ОСОБА_1 до кабінету 611 для надання пояснень. ОСОБА_1 на засідання дисциплінарної комісії з'явився, але від надання письмових пояснень на ім'я начальника ГУ ДФС у Запорізькій області та голови дисциплінарної комісії відмовився. Дисциплінарна комісія, повно, всебічно, розглянувши фактичні обставини, встановивши об'єктивну істину, обговоривши доводи та наявну інформацію, одностайно 30.12.2016 дійшла згоди рекомендувати начальнику ГУ ДФС у Запорізькій області притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за прогул без поважних причин. Ухвалою суду ОСОБА_1 був відсторонений від посади, але згідно ч.5 ст.72 Закону України "Про державну службу" під час відсторонення від виконання посадових обов'язків державний службовець зобов'язаний перебувати на робочому місці відповідно до правил внутрішнього службового розпорядку та сприяти здійсненню дисциплінарного провадження. Згідно із ст.47 Закону України "Про державну службу" правилами внутрішнього службового розпорядку державного органу визначається, зокрема, початок та кінець робочого часу державного службовця. Приписами ст.64 Закону України "Про державну службу" встановлено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Положеннями ч.2 ст.65 Закону України "Про державну службу" передбачено, що прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин є дисциплінарним проступком. Враховуючи норми ч.3 ст.66 Закону України "Про державну службу" за прогул без поважних причин до державного службовця може бути застосований вид дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Враховуючи ту обставину, що дисциплінарне провадження здійснювалось відповідно до норм Закону України "Про державну службу", то відповідно і строки притягнення відповідальності необхідно застосовувати які передбачені саме Закону України "Про державну службу", а ні нормами КЗпП України. Відповідно до ч.5 ст.74 Закону України "Про державну службу", дисциплінарне стягненні до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши думку позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясував наступне.

У Наказі в.о.начальника ГУ ДФС у Запорізькій області №1-дс від 16.01.2017 "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1." зазначено наступне: "… У зв'язку із відсутністю головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_1 без поважних причин на робочому місці з 04.08.2016 по 05.10.2016 та враховуючи подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДФС у Запорізькій області від 06.01.2017, керуючись п.12 ч.2 ст.65, п.2 ч.1 ст.66, ч.3 ст.66, ст.68 та ст.77 Закону України "Про державну службу" НАКАЗУЮ: Застосувати до головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_1, за прогул без поважних причин, дисциплінарне стягнення у виді догани. Контроль за виконанням наказу залишаю за собою …" (а.с.98).

Судом досліджено Наказ ГУ ДФС у Запорізькій області від 14.09.2016 №961 "Про початок дисциплінарного провадження", в якому зазначено наступне: "… У поданні управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Запорізькій області від 31.08.2016 №512вн/01-08-22-02-10 про усунення причин та умов, що сприяли порушенню нормативних актів зазначено, що в ході відповідної перевірки встановлено, що головні державні ревізори-інспектори відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_1 та ОСОБА_4, використовуючи повноваження в особистих (приватних) інтересах, порушили Конституцію України, Закон України "Про державну службу", Присягу державного службовця, правила етичної поведінки державних службовців … На засіданні Дисциплінарної комісії 14.09.2016 одностайно прийнято рішення про необхідність порушення дисциплінарного провадження. З метою встановлення обставин, що можуть свідчити про вчинення дисциплінарного проступку, визначення вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку, НАКАЗУЮ: 1.Розпочати дисциплінарне провадження стосовно … головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_1. 2.Голові Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_17. здійснити дисциплінарне провадження і протягом 2 днів після його закінчення надати мені результати. Контроль за виконанням наказу залишаю за собою …" (а.с.48).

У наданому до суду відповідачем Поданні про усунення причин та умов, що сприяли порушенню нормативних актів в.о.начальника Управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Запорізькій області (вих.№512вн/01-08-22-02-10 від 31.08.2016) на адресу начальника ГУ ДФС у Запорізькій області зазначено наступне: "… проведено службове розслідування стосовно головного державного ревізора інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_1 та головного державного ревізора інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_4 з метою виявлення причин і умов неналежного виконання ними службових обов'язків, що призвело до надзвичайної події, пов'язаної зі скоєнням кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Так, в ході проведення перевірки встановлено, що головні державні ревізори-інспектори відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_1 та ОСОБА_4, використовуючи повноваження в особистих (приватних) інтересах, порушили Конституцію України, Закон України "Про державну службу", Присягу державного службовця, правила етичної поведінки державних службовців, що є підставою для притягнення державних службовців ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності за вчинення ними дисциплінарного проступку згідно Закону України "Про державну службу" … ВВАЖАВ БИ ЗА ДОЦІЛЬНЕ: 1.Розглянути подання та враховуючи те, що відповідно до Закону України "Про Державну службу" питання щодо притягнення до відповідальності державних службовців віднесено до компетенції дисциплінарної комісії, яка утворена в територіальних органах ДФС України, та зважаючи на висновки службового розслідування, вирішити питання щодо притягнення до відповідальності винних осіб на дисциплінарній комісії ГУ ДФС у Запорізькій області. 2.Організувати проведення з підлеглими працівниками додаткового вивчення Закону України "Про запобігання корупції" №1700-VII від 14.10.2014, вимог нормативних документів та на недопущення подібних порушень у майбутньому …" (а.с.47).

Відповідачем не надано до суду Подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДФС у Запорізькій області від 06.01.2017 стосовно ОСОБА_1 за вчинення ним прогулу, про яке прямо зазначено у Наказі в.о.начальника ГУ ДФС у Запорізькій області №1-дс від 16.01.2017 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1.».

У Доповідній записці начальника відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ДФС у Запорізькій області до голови дисциплінарної комісії ГУ ДФС у Запорізькій області (від 24.10.2016 за №650/08-01-22-08-06) зазначено наступне: «… Прокуратурою Запорізької області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000183 від 08.06.2016 за підозрою головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_1 у вчинені злочину, передбаченого за ч.3 ст.368 КК України. Ухвалою Орджонікідзевського суду від 05.08.2016 головний державний ревізор-інспектор відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_1 відсторонено від посади строком на два місяці до 05.10.2016 включно. Наказом ГУ ДФС у Запорізькій області від 06.10.2016 №1048 «Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов'язків» ОСОБА_1, головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту відсторонено від виконання посадових обов'язків, без збереження заробітної плати на час здійснення дисциплінарного провадження з 06.10.2016. ОСОБА_1 перебував на робочому місці у робочі дні з 06.10.2016 по 13.10.2016 включно, але не виконував свої посадові обов'язки. Ухвалою Орджонікідзевського суду від 13.10.2016 головний державний ревізор-інспектор відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_1 відсторонено від посади строком до 03.11.2016 включно. З 17.10.2016 ОСОБА_1 на робочому місці не перебуває. З телефонної розмови він повідомів, що прибуде на робоче місце до м.Запоріжжя після закінчення дії ухвали суду від 13.10.2016 …» (а.с.52).

Факт відсторонення позивача від виконання посадових обов'язків на час здійснення дисциплінарного провадження з 06.10.2016 підтверджується і Наказом ГУ ДФС у Запорізькій області від 06.10.2016 за №1048 «Про відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов'язків» (а.с.50).

Як з'ясовано судом і не заперечується сторонами, з 03.08.2016 по 08.08.2016 ОСОБА_1 знаходився під вартою. Вказаний факт підтверджується довідкою Запорізького слідчого ізолятору УДПтС в Запорізькій області Форми Б від 08.08.2016 Серія АП №01222 (а.с.6).

Ухвалою слідчого суді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.08.2016 по справі №335/8909/16-к (провадження 1-кс/335/3542/2016) з метою запобігання перешкоджанню встановлення істини під час досудового та судового слідства ОСОБА_1 відсторонено від посади до 05.10.2016 включно, про що прокуратурою Запорізької області повідомлено ГУ ДФС у Запорізькій області листом від 05.08.2016 за №17/2-4419-16 (а.с.7, 99).

На виконання ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.08.2016 по справі №335/8909/16-к (провадження 1-кс/335/3542/2016) Наказом ГУ ДФС у Запорізькій області №210-о від 08.08.2016 "Про відсторонення ОСОБА_1 від посади" позивач відсторонений від посади з 05.08.2016 строком до 05.10.2016 без збереження заробітної плати (а.с.89).

Ухвалою слідчого суді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13.10.2016 по справі №335/11277/16-к (провадження 1-кс/335/6618/2016) з метою запобігання перешкоджанню встановлення істини під час досудового та судового слідства ОСОБА_1 відсторонено від посади до 03.11.2016 включно (а.с.14).

На виконання ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13.10.2016 по справі №335/11277/16-к (провадження 1-кс/335/6618/2016) Наказом ГУ ДФС у Запорізькій області №254-о від 13.10.2016 "Про відсторонення ОСОБА_1 від посади" позивач відсторонений від посади з 13.10.2016 строком до 03.11.2016 без збереження заробітної плати (а.с.76).

Ухвалою слідчого суді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.11.2016 по справі №335/11926/16-к (провадження 1-кс/335/7022/2016) з метою запобігання перешкоджанню встановлення істини під час досудового та судового слідства продовжено строк дії відсторонення від посади головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_1, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, застосований ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13.10.2016, строком до 03.12.2016 (а.с.15-16).

На виконання ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.11.2016 по справі №335/11926/16-к (провадження 1-кс/335/7022/2016) Наказом ГУ ДФС у Запорізькій області №267-о від 04.11.2016 "Про відсторонення ОСОБА_1 від посади" позивач відсторонений від посади з 04.11.2016 строком до 03.12.2016 без збереження заробітної плати (а.с.97).

Судом досліджено Акт, складений 04.08.2016 о 18:00 год. у м.Мелітополі завідувачем юридичного сектору ОСОБА_11, в.о.завідувача сектору по роботі з персоналом ОСОБА_12, начальником відділу фінансування, бухгалтерського обліку та звітності - головним бухгалтером ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_1, головний державний ревізор-інспектор відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області, був відсутнім на роботі 04.08.2016 з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. впродовж робочого дня (а.с.91).

Аналогічний Акт складено 05.08.2016 о 17:45 год. у м.Мелітополі завідувачем юридичного сектору ОСОБА_11, в.о.завідувача сектору по роботі з персоналом ОСОБА_12, начальником відділу перевірок з окремих питань управління аудиту ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_1, головний державний ревізор-інспектор відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області, був відсутнім на роботі 05.08.2016 з 09 год. 00 хв. до 17 год. 45 хв. впродовж робочого дня (а.с.92).

Вказаними в Актах особами не надано належної оцінки факту перебування ОСОБА_1 у вказаний час у Запорізького слідчого ізолятору УДПтС в Запорізькій області.

Доказів того, що ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 звертались до правоохоронних органів з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_1, з'ясовували питання фактичної можливості виходу його на роботу, відповідачем до суду - не надано.

Також, відповідачем надано до суду Акт, складений 04.10.2016 о 18:00 год. у м.Мелітополі завідувачем юридичного сектору ОСОБА_11, завідувачем сектору по роботі з персоналом ОСОБА_12, начальником відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_1, головний державний ревізор-інспектор відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області, був відсутнім на роботі 04.10.2016 з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. впродовж робочого дня (а.с.93).

Аналогічний Акт, складено 05.10.2016 о 18:00 год. у м.Мелітополі завідувачем юридичного сектору ОСОБА_11, завідувачем сектору по роботі з персоналом ОСОБА_12, начальником відділу матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_1, головний державний ревізор-інспектор відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту Головного управління ДФС у Запорізькій області, був відсутнім на роботі 05.10.2016 з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. впродовж робочого дня (а.с.94).

Складаючи вказані Акти ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_15 фактично проігнорували Наказ начальника ГУ ДФС у Запорізькій області №210-о від 08.08.2016 "Про відсторонення ОСОБА_1 від посади", яким відсторонено ОСОБА_1 від посади з 05.08.2016 строком до 05.10.2016 без збереження заробітної плати (а.с.89).

Проігноровано ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_15 і Ухвалу слідчого суді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05.08.2016 по справі №335/8909/16-к (провадження 1-кс/335/3542/2016), якою ОСОБА_1 відсторонено від посади до 05.10.2016 і на виконання якої виносився Наказ начальника ГУ ДФС у Запорізькій області №210-о від 08.08.2016 (а.с.7, 89, 99).

Критично ставиться суд і до інформації, викладеної начальником відділу роботи з персоналом ОСОБА_16 у Службовій від 06.10.2016 про те, що: "… ОСОБА_1 починаючи з 05.08.2016 по теперішній час у відпустці не знаходиться. Заяв про надання відпустки до відділу по роботі з персоналом від нього не надходило. У відрядженні не перебував. Листків непрацездатності не надавав. …" (а.с.95), оскільки перебуваючи у цей час у Запорізькому слідчому ізоляторі УДПтС в Запорізькій області ОСОБА_1 фактично не мав можливості ані перебувати на роботі, ані оформити відпустку, на якій наполягає ОСОБА_16 у Службовій від 06.10.2016.

Позов підлягає частковому задоволенню враховуючи викладене вище та через наступне.

1. Посадові особи контролюючих органів є державними службовцями (п.342.4 ст.342 Податкового кодексу України).

Правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом та Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ними, - Законом України "Про державну службу" та іншими законами (п.342.6 ст.342 Податкового кодексу України).

Як зазначено у ч.1 ст.65 Закону України №889-VIII від 10.12.2015 "Про державну службу", підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

У ч.2 ст.65 Закону України №889-VIII від 10.12.2015 "Про державну службу" зокрема, зазначено, що: "… дисциплінарними проступками є: 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; (…) 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; …".

Відповідачем не надано до суду доказів ознайомлення ОСОБА_1 з Правилами внутрішнього службового розпорядку, якого він повинен був додержуватись, перебуваючи на державній службі та доказів існування таких Правил.

Державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення (ч.3 ст.65 Закону України №889-VIII від 10.12.2015 "Про державну службу").

Дисциплінарне стягнення до державного службовця застосовується не пізніше шести місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці, а також не застосовується, якщо минув один рік після його вчинення (ч.5 ст.74 Закону України №889-VIII від 10.12.2015 "Про державну службу").

З урахуванням змісту наказу начальника ГУ ДФС у Запорізькій області №210-о від 08.08.2016 "Про відсторонення ОСОБА_1 від посади", наказу начальника ГУ ДФС у Запорізькій області №267-о від 04.11.2016 "Про відсторонення ОСОБА_1 від посади", листа прокуратури Запорізької області від 05.08.2016 №17/2-4419-16, Подання про усунення причин та умов, що сприяли порушенню нормативних актів Управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС у Запорізькій області (вих.№512вн/01-08-22-02-10 від 31.08.2016) відповідач, його посадові особи усвідомлювали про фактичне місцеперебування ОСОБА_1, але жодних дисциплінарних проваджень у серпні-жовтні 2016 року саме з цього приводу - не порушували.

У ч.1 ст.66 Закону України №889-VIII від 10.12.2015 "Про державну службу" зазначено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У ч.1 ст.147 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) зазначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення (ч.2 ст.147 КЗпП України).

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці (ч.1 ст.148 КЗпП України).

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (ч.2 ст.148 КЗпП України).

Згідно з ч.1 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення (ч.2 ст.149 КЗпП України).

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч.3 ст.149 КЗпП України).

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ч.4 ст.149 КЗпП України).

Відповідачем до суду не надано Подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДФС у Запорізькій області від 06.01.2017 про застосування заходу дисциплінарного впливу стосовно ОСОБА_1 за вчинення ним прогулу.

Наказом начальника ГУ ДФС у Запорізькій області №845 від 10.08.2016 "Про проведення службового розслідування" затверджено комісію з проведення службового розслідування за фактом вимагання та отримання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 неправомірної вигоди у сумі 15000 грн., але не за фактом прогулу (а.с.90).

Відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу (ч.1 ст.154 Кримінального процесуального кодексу України).

Як передбачено ч.2 ст.154 Кримінального процесуального кодексу України, відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.157 Кримінального процесуального кодексу України за наслідками розгляду клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) мотиви застосування або відмови у задоволенні клопотання про відсторонення від посади; 2) перелік документів, які посвідчують обіймання особою посади та які підлягають поверненню особі або вилученню на час відсторонення від посади; 3) строк відсторонення від посади, який не може становити більше двох місяців; 4) порядок виконання ухвали.

Під час відсторонення від виконання посадових обов'язків державний службовець зобов'язаний перебувати на робочому місці відповідно до правил внутрішнього службового розпорядку та сприяти здійсненню дисциплінарного провадження (ч.5 ст.72 Закону України №889-VIII від 10.12.2015 «Про державну службу»).

Як передбачено ч.6 ст.72 Закону України №889-VIII від 10.12.2015 «Про державну службу», відсторонення державного службовця від виконання посадових обов'язків у разі вчинення ним корупційного правопорушення здійснюється відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».

Оскільки в Ухвалі слідчого суді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 05.08.2016 по справі №335/8909/16-к (провадження 1-кс/335/3542/2016) чітко не визначено порядок її виконання, то Наказом начальника ГУ ДФС у Запорізькій області №210-о від 08.08.2016 «Про відсторонення ОСОБА_1 від посади» позивач був відсторонений від посади з 05.08.2016 строком до 05.10.2016 без збереження заробітної плати (а.с.89). Порядок дій ОСОБА_1, з урахуванням приписів ч.5, ч.6 ст.72 Закону України №889-VIII від 10.12.2015 «Про державну службу», Наказ ГУ ДФС у Запорізькій області №210-о від 08.08.2016 - не містить, оскільки не визначений начальником.

Як зазначено у ч.1 ст.16 Закону України №3352-XII від 30.06.1993 «Про попереднє ув'язнення», взяті під варту особи можуть залучатися до роботи лише в межах території місця попереднього ув'язнення за їх згодою і з дозволу слідчого або суду, які здійснюють кримінальне провадження. Праця таких осіб оплачується за тарифними ставками (окладами), що діють у народному господарстві. Із заробітку ув'язнених за виконавчими документами провадяться відрахування в порядку, встановленому законодавством України. Прибутки, одержані внаслідок використання праці ув'язнених, не підлягають оподаткуванню і використовуються для упорядкування місця попереднього ув'язнення та поліпшення умов тримання під вартою.

Позивач під час перебування у Запорізькому слідчому ізоляторі УДПтС в Запорізькій області міг бути залучений до оплачуваної роботи у межах території місця попереднього ув'язнення.

Відповідач не надав доказів можливості виконання ОСОБА_1 своїх функціональних обов'язків головного державного ревізора-інспектора відділу фактичних перевірок, контролю за готівковими операціями управління аудиту ГУ ДФС у Запорізькій області у місці попереднього ув'язнення - Запорізькому слідчому ізоляторі УДПтС в Запорізькій області.

Як зазначено у п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Відповідачем не доведено відсутність у ОСОБА_1 поважних причин не знаходитись на робочому місці, оскільки його затримання та тримання у місці попереднього ув'язнення не пов'язано з його особистим волевиявленням.

При цьому, відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Стосовно зауважень позивача про порушення його прав, як державного службовця, суд бере до уваги, що відповідно до ч.8 ст.71 Закону України №889-VIII від 10.12.2015 «Про державну службу» державний службовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються; 2) порушувати клопотання про одержання і залучення до матеріалів нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, які причетні до справи; 3) бути присутнім під час виконання відповідних заходів; 4) подавати в установленому порядку скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування.

З урахуванням обставин справи, досліджених судом доказів відповідачем документально не доведено додержання ч.8 ст.71 Закону України №889-VIII від 10.12.2015 «Про державну службу» при притягненні ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, оскільки складений 19.12.2016 у м.Запоріжжі Акт про відмову від надання пояснень (а.с.54) не свідчить про забезпечення всіх (без виключення) передбачених цим Законом гарантій.

Відтак, вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого п.12 ч.2 ст.65 Закону України №889-VIII від 10.12.2015 «Про державну службу» відповідачем фактично не доведено.

З урахуванням приписів ч.3 ст.2 КАС України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що Наказ №1-дс «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1.», прийнятий 16.01.2017 відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, не своєчасно, а отже є не правомірним і підлягає скасуванню.

2. Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Як зазначено у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України зазначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як зазначено у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. […] Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 Цивільного кодексу України).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ч.1 ст.1173 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Позивач у позові зазначив, що порушення його прав та гарантій як працівника призвели до значних моральних страждань, втрати впевненості в завтрашньому дні та побоюваннях його незаконного звільнення з боку роботодавця, що призводить до необхідності прикладання ним додаткових зусиль по організації свого життя, тому ГУ ДФС у Запорізькій області повинне відшкодувати йому моральну шкоду в сумі 10000 грн. 00 коп.

Однак, документально вказані аргументи позивачем не підтверджені. Крім того, позивачем не надано розрізнення негативних наслідків, які могли виникнути внаслідок його затримання та тримання під вартою прокуратурою Запорізької області, та негативних наслідків його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Суд, дослідивши всі обставини справи, надані сторонами докази, прийшов до висновку про недоведеність позивачем своїх позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди у сумі 10000 грн. 00 коп.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 є частково обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою (ч.1 ст.98 КАС України).

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.87 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суб'єктом владних повноважень у справі було ГУ ДФС у Запорізькій області, то саме з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені судові витрати позивачу, документально підтверджені у сумі 640 грн. 00 коп. відповідно до частини задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 11, 71, 94, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Запорізькій області №1-дс від 16.01.2017 "Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1." про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області судові витрати у сумі 640 грн. 00 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанова виготовлена у повному обсязі 24.11.2017.

Суддя О.О. Прасов