Справа № 263/14061/17
Суддя: Шатілова Л. Г.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/781/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області Шатілова Л.Г., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Маріуполя про перерахунок індексації пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що вона є дружиною ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. ОСОБА_3 отримував пенсію як суддя у відставці на підставі Закону України «Про статус суддів». Після смерті чоловіка позивачка звернулася до відповідача з заявою про переведення її пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. Рішенням відповідача №104 від 29.09.2017 року їй було відмовлено у переведенні пенсії у зв'язку з тим, що її чоловік отримував пенсію на підставі Закону України «Про статус суддів». На підставі вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які перебували на його утриманні, мають право за бажанням перейти на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, тому рішення відповідача є незаконним та порушує її права. Позивач просить визнати рішення відповідача неправомірним та скасувати його, зобов'язати відповідача провести переведення її пенсії за віком на пенсію за втратою годувальника в розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3

Представник відповідача надав суду заперечення проти позову, зазначивши, що позивачка не має права на отримання пенсії по втраті годувальника у відповідності до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки зазначеним законом не передбачено призначення вказаного виду пенсії.

Враховуючи вимоги позивача, заперечення відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Судом встановлено, та це не заперечується відповідачем, що позивачка перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні ПФУ м. Маріуполя та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсій.

Згідно свідоцтва про одруження позивачка ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 25.07.1949 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

За змістом ст. 8 КАС України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справ з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Позивачка звернулася до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Маріуполі Донецької області з заявою, в якій просила перевести її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. Рішенням Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Маріуполі Донецької області від 29.09.2017 року №104 позивачці відмовлено у переведенні на пенсію по втраті годувальника, оскільки померлий годувальник отримував пенсію у відповідності до Закону України «Про статус суддів», яким не передбачено призначення пенсії по втраті годувальника.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника передбачені статтею 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-1У від 09.07.2003 року, у частині 2 якої встановлено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

На підставі наведених вимог законодавства позивачка має право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, як дружина, яка перебувала на утриманні свого чоловіка та сама отримує пенсію.

Щодо способу пенсійного забезпечення судді у відставці, то суд не погоджується з запереченнями відповідача, а саме, що померлий отримував пенсію у відповідності до Закону України «Про статус суддів», тому в позивачки відсутнє право на отримання пенсії по втраті годувальника.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України закріплює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів», який був чинним на час призначення пенсії померлому чоловіку позивача, судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", то і інші питання щодо пенсійного забезпечення повинні вирішуватися на підставі вимог Закону України "Про державну службу" .

Тобто, законодавством передбачено спеціальний порядок призначення пенсії суддям у відставці враховуючи особистий порядок державного захисту суддів та їх сімей. Відповідно до рішення відповідача на звернення позивачки, померлий чоловік позивачки отримував саме пенсію, а не інші види будь-яких виплат. Законодавство, яке регулювало правові питання призначення пенсії суддям у відставці, чітко вказує, що пенсія призначається на умовах Закону України «Про державну службу».

Відповідно до вимог ч.11 ст. 37 Закону України «Про державну службу», право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім'ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з урахуванням особливостей призначення пенсії судді у відставці, яке регулюється спеціальним законодавством, непрацездатний член сім'ї померлого має право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, таке право йому гарантовано безпосередньо Конституцією України та вимогами вищезазначеного законодавства.

Крім того, відповідно до п. 4.3. Постанови правління Пенсійного фонду України 22-1 Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії.

З наведеного вбачається, що Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Маріуполі Донецької області порушено строки розгляду заяви позивачки.

За змістом ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

За таких обставин суд вважає, що відповідач при вирішенні спірного питання не врахував ряд обставин, які в сукупності підтверджують право позивачки на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, чим порушив її права, як учасника публічно-правових відносин. Тому рішення відповідача, як таке, що не відповідає вимогам законодавства, є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а також беручи до уваги, що сторони звільнені від сплати судового збору, суд вважає можливим залишити витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 8-11, 17, 18, 71, 86, 94, 159-167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Маріуполі Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Маріуполі Донецької області щодо не переведення ОСОБА_2 на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, виходячи з розміру 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на час смерті годувальника.

Рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Маріуполі Донецької області від 29.09.2017 року № 104 - скасувати.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Маріуполі Донецької області перевести ОСОБА_2 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, в розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_3, з 11.09.2017 року.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Маріуполі Донецької області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії по втраті годувальника і виплатити недоотримані суми з 11.09.2017 року.

Судові витрати

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом 10 днів після отримання копії постанови.

Суддя Л.Г. Шатілова