Справа № 171/1790/17
Суддя: Кодрян Л. І.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 171/1790/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року м.Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області

у складі судді: Кодрян Л.І.

за участю секретаря Титаренко Л.Б.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти патрульної поліції Апостолівського відділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Шибаєва Олега Ігоровича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження по справі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти патрульної поліції Апостолівського відділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Шибаєва Олега Ігоровича, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову серії ДР № 051740 від 28.09.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн., закрити справи про адміністративне правопорушення за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 вказував, що 28 вересня 2017 року відповідачем було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП у вигляд і штрафу в розмірі 170 грн. в зв'язку з відсутністю освітлення номерного знаку автомобіля марки ШЖ 271790 ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1

Позивач зазначає, що оскаржувана постанова є протиправною оскільки номерний знак його автомобіля було видно з відстані 10 метрів, і хоча в автомобілі було встановлено лампочку незначної потужності, чинними нормативно-правовими актами не врегульовано потужність лампи яка освітлює номерний знак, крім того рухався по території села на дорозі з повноцінним освітленням, що сприяло баченню номерного знака та створювала враження відсутності освітлення номерного знаку.

Також, позивач посилається на протиправність оскаржуваної постанови оскільки останню було винесено на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням органу уповноваженого законом розглядати справу про таке порушення, що призвело до порушення процесуальних прав особи яка притягається до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в судовому засіданні, зазначив, що наявна на його автомобілі лампочка давала таке освітлення завдяки якому номерний знак було явно видно на відстані 10 метрів, крім того вулиці села добре освітлені сучасними лампами, що сприяло баченню номерного знаку та водночас створювало враження що номерний знак лампочкою не освітлюється. Позивач також уточнив позовну заяву вказавши, що до адміністративної відповідальності його притягли за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Відповідач в судове засідання з розгляду даної справи не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заперечення в якому в задоволенні позовних вимог просить відмовити, вважає винесену оскаржувану постанову законною.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_3 пояснив, що 28.09.2017 року їхав разом з ОСОБА_1 на його автомобілі до будинку в якому проживає свідок, вивантаживши тюки соломи, свідок зачиняв ворота та звернув увагу, що номерний знак на автомобілі ОСОБА_1 містить дві вісімки як державний номер його власного автомобіля. Місце біля господарського двору будинку ОСОБА_3 не має вуличного освітлення, тому те що номерний знак на автомобілі позивача був освітлений було добре видно. Після того, як автомобіль було вивантажено свідок попросив позивача підвести його до магазину, після того як ОСОБА_3 вийшов з машини, а ОСОБА_1 поїхав в напрямку дому свідок побачив, що за позивачем поїхала патрульна машина поліції.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, показання свідка, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про національну поліцію", з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пункт 1 розділ І Інструкції №1395).

Згідно пункту 4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.1 р.III Інструкції № 1395).

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р. III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 051740, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за ч. 6 ст. 121 КУпАП (а.с. 3).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Проте, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення.

Щодо твердження ОСОБА_1 про те, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, слід виходити з наступного.

Відповідно до положень частини шостої ст.121 КУпАП України, передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Згідно п. 2.9 в ПДР України водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, якщо: закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений в (темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

В даному випадку спірним є питання щодо наявності в діях позивача порушення п. 2,9 Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 121 КУпАП.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Суд також зазначає, що в матеріалах справи відсутні дані, які б беззаперечно свідчили про те, що позивач порушив п.п. 2.9 «в» ПДР України.

Позивач заперечує проти порушення ним п.п. 2.9 «в» ПДР України.

Наявність освітлення номерного знака автомобіля позивача підтверджується показаннями свідка ОСОБА_3, які узгоджуютьсяз поясненнями позивача

В оскаржуваній постанові також відсутні посилання на докази, які б безспірно підтверджували вищезазначені обставини, тобто, посвідчували об'єктивну сторону адміністративного правопорушення.

За приписами ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Проте, в порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото-чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб'єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в цій частині.

Що стосується вимоги позивача в частині закриття провадження по справі, така вимога задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 284 КУпАП, орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить рішення, одним з яких є закриття справи. Постанови про закриття справи виноситься за наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу, в тому числі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Оскільки способом захисту прав та інтересів особи у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у адміністративній справі належить вирішувати в тому випадку коли було безпосередньо відкрито адміністративну справу, тому, суд вважає, що вимоги позивача щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не підлягають задоволенню, оскільки позивачем визначено спосіб захисту порушеного права, який не передбачений чинним законодавством.

Керуючись ст.ст. 2, 6-10, 11, 71, 122, 128, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти патрульної поліції Апостолівського відділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Шибаєва Олега Ігоровича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження по справі - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ДР № 051740 від 28 вересня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн.

В задоволені позовних вимог в іншій частині - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, порядок оскарження визначений статтею 171-2 КАС України.

Суддя Л. І. Кодрян