Справа № 804/2039/17
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2017 рокусправа № 804/2039/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Мельника В.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьовій Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року

у адміністративній справі № 804/2039/17 за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб само про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протиправною, та про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_2 внести додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно гарантованої суми у розмірі 183 585,21 (сто вісімдесят три тисяч п'ятсот вісімдесят п'ять) гривень; а також про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб скласти та затвердити зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо внесення всієї суми гарантованої виплати у розмірі 183 585,21 (сто вісімдесят три тисяч п'ятсот вісімдесят п'ять), що належать до виплати ОСОБА_1.

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі з підстав неповного встановлення фактичних обставин у справі, неврахування доводів позивача щодо протиправності дій відповідачів, і невідповідності висновків суду дійсним обставинам внаслідок помилкового застосування норм матеріального права, у звязку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення його вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача по справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та оцінивши обґрунтованість та законність висновків суду першої інстанції за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення вимог апелянта та для скасування постанови суду першої інстанції, з прийняттям у справі іншої постанови, виходячи з нижченаведеного

Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» 25.02.2015 року був укладений Договір № 980-026-000000368 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)», за умовами якого банк зобов'язувався приймати і зараховувати на рахунок, відкритий позивачу як клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком, що відкритий на ім'я позивача № 8902. На виконання зазначеного договору, позивачем внесенні готівкові кошти в розмірі 180 000,00 грн., які зараховані банком на поточний рахунок № 8902, та які після укладення за пропозицією банку Договору з ТОВ "Інвестиційно - розрахунковий центр", були за допомогою ПАТ «Банк Михайлівський» внесені № 980-026-2.02.2016 року були внесені ним на поточний рахунок відповідно до укладеного з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" Договору № 980-026-000192428 від 22.02.2016 року, що підтверджується Квитанцією № Ц5596701 від 22.02.2016 року.

19.05.2016 року з банківського рахунку ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" позивачу було здійснено повернення грошових коштів загальною сумою 183 585,21 грн., з яких на його поточний рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» № 8902 банком було зараховано 180000,00 грн., а кошти в розмірі 3585,21 грн. банком було зараховано на його (позивача) поточний рахунок № 8903, що відкривався за пропозицією ПАТ «Банк Михайлівський» в цьому ж банку додатково до укладеного 25.02.2015 року Договору № 980-026-000000368.

Таким чином, судом першої та апеляційної інстанцій беззаперечно встановлено, що станом на 23.05.2015 року на рахунках позивача по цій справі № № 8902 та № 8903, які відкриті в ПАТ «Банк Михайлівський» на виконання укладеного з цим банком Договору № 980-026-000000368 від 25.02.2015 року, і відповідно ці грошові кошти в загальному розмірі 183 585,21 грн. є вкладом позивача, які ПАТ «Банк Михайлівський» прийнявши і зараховувавши на відкриті банківські рахунки позивача, зобов'язувався зберігати та повернути на вимогу останнього, що відповідачами по справі не спростовано належними та допустимими доказами.

Як встановлено судом, ПАТ «Банк Михайлівський» було віднесено до категорії неплатоспроможних на підставі рішення НБУ від 23 травня 2016 року № 14/БТ, а виконавчою дирекцією ФГВФО 23 травня 2016 року було прийнято рішення № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», з подальшим продовженням строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» рішенням від 13.06.2016 року № 991, за змістом яких було розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23 травня 2016 року до 22 липня 2016 року включно.

Рішенням Правління НБУ № 124-рш від 12.07.2016 р. оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», внаслідок чого виконавчою дирекцією ФГВФО було винесено Рішення № 1213 від 12.07.2016 р., згідно з яким з 13.07.2016 р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та призначено уповноваженою особою Фонду ОСОБА_3, якому делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» строком на два роки з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1702 від 01.09.2016 року уповноважену особу Фонду було змінено, та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 з 05.09.2016 р., якому рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 265 від 24.01.2017 року з 25 січня 2017 р. було делеговано повноваження уповноваженої особи Фонду, що визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а ОСОБА_4 з 25 січня 2017 року цим же рішенням було делеговано повноваження, визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 частини 2 статті 37, пунктом 4 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Уповноваженою особою Фонду за результатами проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за період дії тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» та 6 місяців після початку ліквідації наказом № 42/2 від 01.06.2016 року було затверджено викладені в акті № 2 від 01.06.2016 року висновки, за змістом яких Комісією встановлено, що: на дату укладення договорів та здійснення правочинів відносно Банку діяла затверджена Правлінням Національного банку України 22.12.2015 року постанова № 917/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку" (далі - Постанова № 917) у відповідності до якої, на підставі норм статей 7,15, 55 Закону України "Про Національний банк України", статей 66, 67, 73, 75 Закону України "Про банки та банківську діяльність" глав 3, 5, розділу І, та глави 12 розділу II затвердженого постановою Правління Національного банку України 17.08.2012 року за № 346 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, встановлено факт здійснення ПАТ "Банк Михайлівський" ризикової діяльності, віднесено ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних, встановлені для ПАТ "Банк Михайлівський" обмеження в діяльності в тому числі не здійснювати кредитні операції в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов'язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам.

Зокрема, під час перевірки Уповноваженою особою Фонду було виявлено, що 18.05.2016 р. Банком було укладено із ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" Договір відступлення прав вимоги №1805 та 19.05.2016 р. Договір відступлення прав вимоги №1., в результаті укладення яких Банк здійснив розрахунок за даними договорами, а саме провів кредитну операцію з юридичною особою на суму: 870 000 000,00 грн. за договором відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 р.; та 561 585 182,51 грн. за договором відступлення прав вимоги №1 від 19.05.2016 р. Таким чином, банк надававши кредити у сумі 180 966 027,90 грн. порушив тим самим обмеження, що накладені Постановою № 917 зі змінами внесеними Постановою № 295, в частині проведення кредитних операцій на суму 1 431 585 182,51 гривень, на підставі укладених з ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" Договорів відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016 при відсутності права на укладення таких правочинів, внаслідок чого і було зроблено висновок про те, що договори відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016 були укладені з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур Банку, а тому є нікчемними у відповідності до положень п.п.2, 7, 8, 9 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Оскільки повернення коштів по договорах позики фізичним особам Товариство ініціювало за рахунок коштів, що були зараховані на підставі нікчемних Договорів відступлення прав вимоги № 1805 та № 1, комісія зазначила про нікчемність правочинів з перерахування (повернення позики) коштів на рахунки 12159 фізичних осіб шляхом зарахування 1 298 015 973,74 грн., в тому числі і на рахунок позивача по цій справі, з підстав їх невідповідності положенням Цивільного кодексу України, та про те, що для позивача і інших фізичних осіб у такий спосіб не було створено жодних юридичних наслідків, оскільки фактично ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» не мали в розпорядженні достатніх коштів, а повернення коштів позивачу і іншим фізичним особам відбулося за рахунок банку

Разом з тим, робоча комісія дійшла висновків, що всі описані вище дії відбувались з метою отримати кошти не від ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий центр» та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» і не за рахунок Банку, який в той момент вже не міг виконувати свої зобов'язання перед вкладниками щодо повернення належних їм коштів, а отримати кошти від Фонду, тобто за рахунок державних коштів, внаслідок чого витрати Фонду значно збільшено без будь- яких законних на те підстав, що й було покладено в основу наказу Уповноваженої особи Фонду від 01 червня 2016 року N42/2 про затвердження результатів проведеної перевірки, в тому числі і стосовно нікчемності правочину (транзакції) з перерахуванню ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» на рахунок Позивача коштів..

Вирішуючи спір у цій справі суд першої інстанції повністю погодився з вищенаведеними доводами відповідачів по цій справі та дійшов висновку, що кошти на рахунок Позивача надходили внаслідок нікчемних договорів відступлення прав вимог з метою створення в майбутньому штучного зобов'язання Фонду на відшкодування грошових коштів за рахунок держави

Крім того, спираючись на положення ст.215 ст.216 ст.319 ст.328 Цивільного кодексу України, та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким визначено особливості банківської діяльності і передбачено ряд особливих умов відповідно до яких Закон встановлює нікчемність правочинів (утому числі договорів) вчинених банком до дня визнання його неплатоспроможним, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у спірних правовідносинах протиправної бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а отже і про відсутність підстав для зобовязання останнього включити позивача до вказаного переліку із викладених вище підстав.

Наведені в попередньому абзаці висновки суд першої інстанції мотивував тим, що діяльність Банку на день укладення Договорів відступлення була обмежена, і Банку заборонялося проведення операцій, які є предметом Договорів відступлення, тому ці правочини, також як і правочини 12159 фізичних осіб, в тому числі і Позивача, внаслідок яких неправомірно було зараховано 1 298 015 973,74 грн. - суперечать положенням статей 319 та 328 Цивільного кодексу України, не створюють жодних юридичних наслідків, і відповідно є нікчемними з моменту їх вчинення на підставі закону, тобто, незалежно від визнання його таким судом, чи наявності/відсутності будь-яких актів комісій/наказів Уповноваженої особи Фонду, який відповідно і не вчиняв спеціальних дій щодо «визнання нікчемним» будь-яких правочинів, оскільки викладені в акті перевірки висновки самі по собі не створюють жодних перешкод для фізичних осіб, бо є лише звітом про проведені службові дії та перевірені документи, що підтверджують факт проведення перевірки фінансово-господарської діяльності банку, фіксують інформацію про виявлені порушення вимог законодавства, та є необхідними для встановлення реального обсягу прав та зобов'язань Банку з метою коректного формування реєстру акцептованих вимог кредиторів та ліквідаційної маси в подальшому, а наказ, що видається Уповноваженою особою Фонду за результатами роботи Комісії, є документом, що фіксує факт завершення перевірки (в тому числі додаткової - у разі необхідності, в межах встановленого законом строку) за конкретним правочином (договором)/групою правочинів (договорів).

Окремо, суд першої інстанції акцентував увагу на тому, що укладений між позивачем по цій справі та ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" Договір позики № 980-026-000192428 від 22.02.2016 р. на суму 180 000,00 грн. - є двостороннім (без участі банку як повіреного), який по своїй природі не є вкладом згідно Закону України "Про банки та банківську діяльність" та Закону № 4452-VІ, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов висновку, що гарантії Закону № 4452-VІ не поширюється на ситуацію з позивачем, а зараховані на підставі нікчемного правочину 19.05.2016 на рахунок позивача кошти в сумі 183 585,21 грн. не підлягають виплаті у зв'язку, з тим, що платіжна операція з повернення фінансовою компанією коштів Позивачу не має жодного відношення до банківського вкладу, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову у цій справі.

Судова колегія не може погодитися з висновками суду першої інстанції у цій справі та вважає їх такими, що суперечать як фактичним обставинам у справі, так і положенням Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яким саме і встановлені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та порядок і умови виплати Фондом відшкодування за вкладами.

Зокрема, суд першої інстанції в своєму рішенні правильно зазначив, що складений комісією (створеною відповідно до наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк Михайлівський») акт № 2 від 01.06.2016 року про проведення перевірки правочинів, який містить в собі пропозицію Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк Михайлівський» тимчасово обмежити здійснення ПАТ «Банк Михайлівський» на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплат 12160 фізичним особам, згідно переліку, що є додатком до Акту, за їх рахунками коштів, також як і виданий Уповноваженою особою Фонду за результатами роботи Комісії наказ не можуть вважатися рішеннями суб'єкта владних повноважень в розумінні ч.2 ст.2 КАСУ, оскільки не є нормативно-правовими актами, чи актами індивідуальної дії, та не носять в собі імперативного характеру.

Суд першої інстанції підкресливши, що акт комісії містить в собі лише пропозиції, а наказ лише свідчить про закінчення перевірки, разом з тим відмову у задоволені вимог позивача у цій справі обґрунтував фактично лише висновками наведеними в акті № 2 від 01.06.2016 року, не надавши належної оцінки правовідносинам між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» в період з 25 лютого 2015 року до 25 травня 2016 року, та вдався до помилкового аналізу правовідносин позивача з ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" без урахуванням фактичних обставин спірних у цій справі правовідносин, та без належного аналізу обґрунтованості викладених в акті № 2 пропозицій стосовно «нікчемності» зарахування ПАТ «Банк Михайлівський» на рахунки позивача, що були відкриті на виконання укладеного Договору № 980-026-000000368 від 25.02.2015 року коштів: на поточний рахунок № 8902 - в розмірі 180000,00 грн., та поточний рахунок № 8903 - в розмірі 3585,21 грн., що у сукупності впливає на вирішення по суті вимог позивача стосовно допущеної відповідачем бездіяльності по не включеню до Переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відомостей за договором банківського вкладу Договору № 980-026-000000368 від 25.02.2015 року, що укладався між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський».

Колегія суддів здійснюючи перевірку правомірність не включення інформації щодо ОСОБА_1 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно гарантованої суми у розмірі 183 585.21 (сто вісімдесят три тисяч п'ятсот вісімдесят п'ять) гривень, виходить з наступного

Договір № 980-026-000000368 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» був укладений 25.02.2015 року, з одночасним відкриттям на ім'я позивача поточних рахунків № 8902 та № 8903, та внесенням позивачем на виконання зазначеного договору готівкових коштів в розмірі 180 000,00 грн., тобто, задовго до віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних (22.12.2015 р.).

Укладення позивачем 22.02.2016 року Договору з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" № 980-026-000192428 та внесення на поточний рахунок цього товариства ТОВ коштів по Квитанції № Ц5596701 від 22.02.2016 року відбулося з пропозицією та допомогою ПАТ «Банк Михайлівський», при цьому між позивачем та банком Договір № 980-026-000000368 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» не розривався, а поточні банківські рахунки позивача № 8902 та № 8903 не закривалися, і вже через два місяця, а саме - 19.05.2016 року, грошові кошти загальною сумою 183 585,21 грн. були ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" повернуті позивачу шляхом перерахування на раніше відкриті в ПАТ «Банк Михайлівський» його поточні рахунки, і банком було ці кошти розподілено по двом рахунках позивача, зарахуванням суми 180000,00 грн. на рахунок позивача № 8902, та суми 3585,21 грн. на рахунок позивача № 8903

Отже, грошові кошти позивача станом на 19.04.2016 року, тобто, до запровадження тимчасової адміністрації (23.05.2016 р.) і до встановлення обмежень в діяльності ПАТ «Банк Михайлівський» (27.04.2016 р.) вже знаходилися на відкритих ще 25.02.2015 року в ПАТ «Банк Михайлівський» поточних рахунках позивача № 8902 і № 8903 як вклад позивача.

За наведених вище обставин, які не спростовуються відповідачами по справі, висновки суду першої інстанції про те, що повернуті від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунки позивача грошові кошти не є вкладом у розумінні п. 3 та п. 4 статті 2 Закону № 4452-VI та не мають відношення до вкладу позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" є безпідставними, оскільки у суду відсутні докази про порушення вимог чинного законодавства при внесенні на рахунок позивачем грошових коштів, подальше перерахування цих коштів на рахунок ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" і їх повернення на рахунки позивача в ПАТ "Банк Михайлівський" до запровадження тимчасової адміністрації і встановлення обмежень в діяльності ПАТ «Банк Михайлівський», а висновки суду про повязаність банківських операцій позивача з нікчемними банківськими операціями між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", які вчинялися за укладеними договорами відступлення права вимоги від 18.05.2016 року № 1805 та від 19.05.2016 року № 1 суперечать як фактичним обставинам по справі, так і положенням Закону № 4452-VI.

Так, статтею 38 цього Закону передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Жодна з наведених Законом № 4452-VI підстав, за наявності яких укладений між позивачем та Банком договір міг би бути визнаний нікчемним, відповідачами по справі і судом - не встановлено, а в оскаржуваному у цій справі судовому рішенні судом першої інстанції також і не зазначено. Крім того, судова колегія вважає, що нікчемність укладених між Банком та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" договорів, не свідчить про нікчемність договору банківського рахунку з позивачем, оскільки документи, які свідчать про пов'язаність цих угод або проведення банківських операцій (перерахування грошових коштів з рахунку/на рахунок позивача) на виконання договорів між Банком та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" в матеріалах справи відсутні, і до апеляційного суду не надано.

У відповідності до п. 3, 4 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката;

Отже, позивач, як власник банківських рахунків є вкладником, який має право на відшкодування гарантованої суми вкладів фізичних осіб у визначеному цим Законом порядку.

Частиною першою статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 1 та частини третьої статті 12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду; виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Частина перша статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачає, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За правилами частин першої-третьої статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Відповідно до пунктів 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (далі по тексту - Положення), Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку. Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Файл csv формується за структурою інформаційного рядка файла "Перелік вкладників" (додаток 9) та за правилами формування csv файлів (додаток 10).

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників. Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр). Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Файл csv формується за структурою інформаційного рядка файла "Загальний Реєстр / Реєстр переказів" (додаток 12) та за правилами формування csv файлів (додаток 10).

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Питання про включення чи виключення з реєстру вкладників вирішується до моменту закінчення тимчасової адміністрації та прийняття рішення про ліквідацію банку.

Оскільки інформація про позивача станом на час судового розгляду справи не внесена до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а визначені ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстави вважати нікчемним банківський вклад позивача за Договором № 980-026-000000368 «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» відсутні, судова колегія визнає протиправною допущену відповідачем бездіяльність щодо не включення позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу № 980-026-000000368 від 25.02.2015 року, що в свою чергу також є підставою для задоволення вимог позивача і в іншій частині, оскільки зобовязання відповідачів вчинити певні дії на відновлення порушених прав позивача є належним та допустимим ст.27 Закону № 4452-VI способом захисту.

Статтею 27 Закону № 4452 (в редакції Закону № 629-VIII від 16.07.2015 року) встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку). Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак. Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України". Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Отже, Законом № 4452-VI (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначені повноваження Уповноваженої особи Фонду по складанню переліку рахунків вкладників та визначенню розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Колегія суддів зазначає, що зобов'язання щодо включення позивача до Переліку рахунків вкладників покладається судом на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», яка здійснюватиме повноваження станом на час виконання цієї постанови суду.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального та матеріального права, які призвели до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена постанова - скасуванню із прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову за наведених вище підстав.

Керуючись п.3 ч. 1 ст.198, ст.202, ст.205, 207 КАС України, судова колегія, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року скасувати, та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський щодо невключення ОСОБА_1 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 до Переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно гарантованої суми у розмірі 183 585.21 (сто вісімдесят три тисяч п'ятсот вісімдесят п'ять) гривень, та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 для внесення даних до Загального Реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.

Зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб скласти та затвердити зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників ПАТ Банк Михайлівський, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду щодо внесення всієї суми гарантованої виплати у розмірі 183 585,21 (сто вісімдесят три тисяч п'ятсот вісімдесят п'ять), що належать до виплати ОСОБА_1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок фінансування уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ Банк Михайлівський та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб сплачений судовий збір при подачі адміністративного позову в сумі 640,00 грн., та при подачі апеляційної скарги в сумі 704,00 грн., що складає загальну суму в розмірі 1344,00 грн.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та в строки, що визначені ст.212 КАС України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов