Справа № 819/1065/17
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1065/17

23 листопада 2017 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

секретарі судового засідання Порплиці Т.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Семусь Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської виборчої комісії Тернопільської області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Тернопільської міської виборчої комісії Тернопільської області про визнання протиправною та скасування постанови від 26 червня 2017 року № 2 "Про організацію перевірки отриманих матеріалів на підтримку пропозиції про відкликання депутата Тернопільської міської ради ОСОБА_1 за народною ініціативою", оскільки суперечить вимогам статті 41 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та пояснила, що за відсутності правового механізму перевірки достовірності відомостей про громадян, що містяться в підписних листах на підтримку пропозиції про відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою із залученням відповідачем органів ведення Державного реєстру виборців та ТМВ ГУНП в Тернопільській області прийнята спірна постанова є незаконною. Просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання повторно не прибув з невідомих для суду причин, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином відповідно до статей 33,35 КАС України.

Копії ухвали про відкриття провадження у справі та повістка про виклик до суду в адміністративній справі № 819/1065/17 у зв'язку з відкладенням розгляду справи надсилались відповідачу рекомендованими листами із повідомленням про вручення на адресу місця знаходження: 46018, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Миру, будинок 6, тобто за адресою, зазначеною у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.(а.с.59) Однак, копії вищевказаних процесуальних документів повернулись до суду з відміткою УДППЗ "Укрпошта" - "через не запит", "за закінченням встановленого строку зберігання".(а.с.29-30, 57-58)

Відповідно до правил частини четвертої статті 33 КАС України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно частини одинадцять статті 35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Відтак, суд вважає, що ним вжито достатніх заходів для належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи з метою реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Згідно із частиною четвертою статті 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Таким чином, розгляд справи здійснено судом за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, встановив наступні обставини.

Згідно протоколу № 1 засідання Тернопільської міської виборчої комісії від 26 червня 2017 року о 19 год. 15 хв. за присутності 11 членів комісії, депутатів Тернопільської міської ради ОСОБА_1, ОСОБА_3 та 8 журналістів розглядалося питання, включене в порядок денний під № 2 щодо організації перевірки отриманих матеріалів на підтримку пропозиції про відкликання депутата Тернопільської міської ради ОСОБА_1 за народною ініціативою, так як до Тернопільської міської виборчої комісії надійшли вказані матеріали, а саме протокол зборів виборців з додатками та підписні листи.(а.с.8-13)

За результатами розгляду даного питання 26 червня 2017 року о 20 год. 05 хв. Тернопільською міською виборчою комісією Тернопільської області прийнято постанову № 2 "Про організацію перевірки отриманих матеріалів на підтримку пропозиції про відкликання депутата Тернопільської міської ради ОСОБА_1 за народною ініціативою", зі змісту якої видно, що розглянувши повідомлення про отримані матеріали на підтримку пропозиції про відкликання депутата Тернопільської міської ради ОСОБА_1 за народною ініціативою, відповідно до частини другої статті 41 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" Тернопільська міська виборча комісія постановила:

- організувати та провести перевірку отриманих матеріалів на підтримку пропозиції про відкликання депутата Тернопільської міської ради ОСОБА_1 за народною ініціативою, а саме дотримання вимог статей 38-40 цього Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" при ініціюванні відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою, правильність оформлення підписних листів, кількість підписів, що встановлена частиною першою статті 40 цього Закону, а також із залученням органів ведення Державного реєстру виборців здійснити перевірку достовірності відомостей про громадян, що містяться в підписних листах, та із залученням правоохоронних органів - вибіркову перевірку їхніх підписів (не менше 10 відсотків від загальної кількості) протягом двадцяти днів з дня отримання матеріалів, тобто до 07.07.2017 року;

- доручити голові, а у разі його відсутності - заступнику голови, а у разі відсутності голови та його заступника - секретарю Тернопільської міської виборчої комісії направити письмове звернення до органу ведення Державного реєстру виборців з проханням здійснити перевірку достовірності відомостей про громадян, що містяться в підписних листах, та повідомити про результати перевірки Тернопільську міську виборчу комісію до 05.07.2017 року, а також повідомити в цей же строк, чи були виборцями Тернопільської міської ради у багатомандатному виборчому окрузі учасники зборів виборців 24.05.2017 року станом на день проведення зборів згідно переліку їх учасників, долучивши їх ксерокопії та попередивши керівника органу ведення Державного реєстру виборців про недопустимість розголошення персональних даних про осіб, що містяться в підписних листах та переліку учасників зборів;

- доручити голові, а у разі його відсутності - заступнику голови, а у разі відсутності голови та його заступника - секретарю Тернопільської міської виборчої комісії направити письмове звернення до Тернопільського міського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області з проханням здійснити перевірку достовірності відомостей підписів громадян, що містяться в підписних листах, (не менше 10 відсотків від загальної кількості) до 05.07.2017 року, долучивши їх ксерокопії та попередивши керівника Тернопільського міського відділу поліції про недопустимість розголошення персональних даних про осіб, що містяться в підписних листах;

- уповноважити членів комісії ОСОБА_4, ОСОБА_5 здійснити перевірку достовірності відомостей про громадян, що містяться в підписних листах разом з органом ведення Державного реєстру виборців;

- уповноважити членів комісії ОСОБА_6, ОСОБА_7 здійснити перевірку достовірності відомостей підписів громадян, що містяться в підписних листах, (не менше 10 відсотків від загальної кількості) разом з працівниками міського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів та просить визнати її протиправною і скасувати.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Закон України "Про статус депутатів місцевих рад" від 11 липня 2002 року №93-IV визначає правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (надалі - місцева рада) як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради, встановлює гарантії депутатської діяльності та порядок відкликання депутата місцевої ради. (надалі Закон №93-IV)

Процедуру відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою визначено розділом V Закону №93-IV.

Щодо повноважень відповідача в даній процедурі, то згідно із частиною першою статті 41 Закону №93-IV після завершення збирання підписів, але не пізніше дня закінчення строку збору підписів, передбаченого частиною другої статті 40 цього Закону, заповнені підписні листи збираються офіційним представником ініціативної групи, прошиваються та скріплюються підписами офіційного представника та не менше трьох членів ініціативної групи із зазначенням кількості зібраних підписів та не пізніш як на другий день разом з протоколом зборів виборців, що утворили відповідну ініціативну групу, передаються до відповідної територіальної виборчої комісії.

За нормами частини другої статті 41 Закону №93-IV голова, а у разі його відсутності - заступник голови, а у разі відсутності голови та його заступника - секретар територіальної виборчої комісії, не пізніше наступного дня з дня отримання підписних листів та протоколу зборів виборців, скликає засідання комісії для організації перевірки отриманих матеріалів. На цьому засіданні територіальна виборча комісія перевіряє дотримання вимог статей 38-40 цього Закону при ініціюванні відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою, правильність оформлення підписних листів, кількість підписів, що встановлена частиною першою статті 40 цього Закону, а також із залученням органів ведення Державного реєстру виборців здійснює перевірку достовірності відомостей про громадян, що містяться в підписних листах, та із залученням правоохоронних органів - вибіркову перевірку їхніх підписів (не менше 10 відсотків від загальної кількості) у такі строки:

1) у разі відкликання депутата сільської, селищної, міської (міста районного значення) ради - протягом десяти днів з дня отримання матеріалів. (п.1 ч.2 ст.41 Закону №93-IV)

На виконання вказаних норм закону відповідачем прийнята постанови від 26 червня 2017 року № 2 "Про організацію перевірки отриманих матеріалів на підтримку пропозиції про відкликання депутата Тернопільської міської ради ОСОБА_1 за народною ініціативою".

Виходячи з наведених правових норм, суд критично оцінює аргументи представника позивача щодо протиправності прийняття спірної постанови з посиланням на відсутність правового механізму перевірки достовірності відомостей про громадян, що містяться в підписних листах на підтримку пропозиції про відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою, в тому числі із залученням органів ведення Державного реєстру виборців та правоохоронних органів з посиланням на постанову ЦВК від 26.01.2017 року № 13 і листи виконавчого комітету ТМР від 04.07.2017 року № 25 ПФ та від 11.07.2017 року № 7747/05.

Тим більше, відсутність правових підстав для використання даних реєстру органами ведення Державного реєстру виборців під час залучення територіальною виборчою комісією до перевірки достовірності відомостей про громадян, що містяться в підписних листах на підтримку пропозиції про відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою свідчить про можливе не виконання спірної постанови, але не її прийняття в установленому законом порядку.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні від 25.11.1997 року №6-зп вказав, що стаття 55 Конституції України не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування чи посадових і службових осіб можуть бути оскаржені, і встановлює принцип, відповідно до якого в суді можуть оскаржуватися будь-які рішення, дії та бездіяльність.

Разом з тим, Конституційний Суд України у зазначеному вище рішенні вказав, що частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що рішення, дія чи бездіяльність порушують або обмежують права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За вимогами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Наведена правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 21.04.2015 року у справі №21-69а15, від 15.04.2014 року у справі № 21-63а14, від 20.01.2015 року у справі № 21-603а14, від 27.01.2015 року у справі № 21-436а14. Суд звертає увагу на те, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи положення законодавства, під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно інформаційного листа Вищого адміністративного суду України №781/11/13-10 від 01.06.2010 року "Щодо застосування окремих норм матеріального права під час розгляду адміністративних справ" нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування. Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти. Останні стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Таким, чином, визначаючись щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови від 26 червня 2017 року № 2 "Про організацію перевірки отриманих матеріалів на підтримку пропозиції про відкликання депутата Тернопільської міської ради ОСОБА_1 за народною ініціативою", суд виходить з того, що постанова не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України, тобто не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії та не породжує будь-яких правових наслідків, а є лише актом, який фіксує процедуру відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою, визначену розділом V Закону №93-IV.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

В розумінні КАС України, відповідно до приписів пункту 8 частини першої статті 3, позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду. Отже, адміністративний позов подається особою для відновлення її прав, свобод та інтересів.

Враховуючи наведене, обов'язковою умовою захисту в адміністративному суді прав, свобод, інтересів позивача є одночасна наявність двох факторів: існування публічно-правових відносин між позивачем та відповідачем - суб'єктом владних повноважень; а також наявність факту порушень прав, свобод, інтересів позивача, вчинених або допущених відповідачем у таких правовідносинах.

Таким чином, у розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів, з чого вбачається, що право на судовий захист не є абсолютним. Для того, щоб особі було надано судовий захист, суд має встановити, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Згідно з вищевказаними нормами права, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин, а тому відсутність порушеного права у позивача є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

З огляду на викладене, враховуючи ту обставину, що оскаржувана постанова не встановлює, не змінює та не припиняє прав та/або обов'язків позивача, не порушує його прав та охоронюваних законом інтересів, що в свою чергу, не породжує для ОСОБА_1 права на їх судовий захист, позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2,6,11,86,122,158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільської міської виборчої комісії Тернопільської області про визнання протиправною та скасування постанови Тернопільської міської виборчої комісії Тернопільської області від 26 червня 2017 року № 2 "Про організацію перевірки отриманих матеріалів на підтримку пропозиції про відкликання депутата Тернопільської міської ради ОСОБА_1 за народною ініціативою" - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.