Справа № 584/318/17
Суддя: Воронков Д. В.
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Воронкова Д.В.

при секретарі Лігерко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці ДФС України, першого заступника начальника Кубаль В.П., про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення , -

встановив:

06.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову першого заступника начальника Житомирської митниці ДФС Кубаль В.П. у справі про порушення митних правил № 0920/101000014/2016 від 14.02.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного Кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що підставою для накладення адміністративного стягнення стало те, що він вчасно не доставив транспортний засіб марки «FORD MONDEO», реєстраційний номер НОМЕР_2, до митного органу призначення, чим перевищив встановлений Митним Кодексом України строк більше ніж 10 діб.

З даною постановою він не погоджується, вважає її неправомірною, оскільки працівників митниці він своєчасно проінформував, що не мав можливості вивезти автомобіль через його поломку та знаходження на СТО. Однак його пояснення і письмові документи не були взяті до уваги, натомість, 11.08.2016 року було складено протокол про порушення митних правил, а 21.09.2016 року винесено постанову, що оскаржується

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та доповнив, що він своєчасно повідомив органи митниці про факт поломки автомобіля, але у своєму листі він помилково зазначив не вірну адресу СТО. Після цього він неодноразово повідомляв органи митниці про реальне місце перебування автомобілю, але робив це за допомогою телефону. Зазначив, що інформацію про адресу ФОП ОСОБА_3(СТО) він отримував з документів, що надавалися йому на цьому СТО,а саме: розрахунку на ремонт, виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб. Вказав, що йому не відомо, чому документи, видані ФОП ОСОБА_3 , завірені печаткою ТОВ « Перська затока». Звернув увагу, що на даний момент він вивіз вказаний автомобіль за межі України. Просив позов задовольнити в повному обсязі, провадження закрити

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, підтримав позицію позивача та вказав суду на наявність підстав для застосування вимог, передбачених ст. 22 КУпАП, у тому разі, якщо позов не буде задоволено.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності та надав письмові пояснення, в яких проти позову заперечив у повному обсязі. Вважав, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, в діях ОСОБА_1 наявний склад порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України. Звернув увагу, що в ході перевірки факту поломки автомобіля за адресами, вказаними позивачем, автомобіль виявлений не був, а тому, просить суд в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, оглянувши письмові заперечення на позов, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, суд дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що постановою першого заступника начальника Житомирської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 0920/101000014/2016 від 14.02.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного Кодексу України (а.с.9-12).

Згідно вказаної постанови вбачається, що 07.09.2016 року ОСОБА_1 через пункт пропуску «Виступовичі-Нова Рудня» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС в митному режимі «транзит» на митну територію України було ввезено автомобіль марки «FORD MONDEO», реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_1. 19.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирської митниці ДФС з повідомленням про неможливість ввезення вказаного автомобілю у встановлені законом строки, через його поломку та знаходженням на ремонті на СТО. У ході проведення перевірки факту поломки автомобіля за адресами, вказаними позивачем, автомобіль виявлений не був. Обставин, передбачених ст. 460 МК України, які виключають відповідальність за ст. 470 МК України, у ході винесення постанови встановлено не було.

Суд вважає необґрунтованим доводи позивача про, що вказана постанова є незаконною, оскільки при її ухваленні не було взято до уваги той факт, що автомобіль не міг бути вивезений через поломку та перебування на ремонті, з наступних підстав.

Відповідно до змісту статей 90, 93, 95 Митного кодексу України транзитом є митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь - якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Згідно ст. 102 Митного кодексу України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Також, статтею 192 Митного кодексу України передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Частиною 3 статті 470 Митного кодексу України за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів передбачено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з копії повідомлення ОСОБА_1, що було направлено на адресу митниці 14.09.2016 року, останній вказав про неможливість вивезення автомобілю у зв'язку з ремонтом двигуна та перебуванням автомобілю на СТО ФОП «ОСОБА_4" за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 5)

У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував, що у повідомленні від 14.09.2016 року він неумисно вказав невірну адресу. Враховуючи зміст повідомлення, його невеликий об'єм, відсутність у повідомленні інших адресів, які можливо було б попутати, суд ставить під сумнів неумисність вказаних дій ОСОБА_1

В підтвердження факту поломки автомобілю, і цей факт не заперечується сторонами, ОСОБА_1 надав митному органу копію рахунку на ремонт автомобіля № 18-09 від 14.09.2016 року, надану ФОП «ОСОБА_4", що містила адресу: АДРЕСА_2 (а.с. 6)

Проте, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, (а.с. 7), адреса: АДРЕСА_2, є адресою міста проживання фізичної особи підприємця ОСОБА_4, а не адресою СТО, де перебував, або повинен був передувати спірний автомобіль.

Посилання позивача на той факт, що він неодноразово повідомляв за допомогою телефону митний орган про вірне місцезнаходження автомобілю, суд не приймає до уваги через недоведеність.

Отже, суд вважає, що ОСОБА_1, у порушення вимог ст. 192 МК України, не вжив всіх необхідних заходів для термінового повідомлення найближчого органу доходів і зборів про обставини події (поломки) автомобілю, а тому, доводи останнього про те, що при ухваленні постанови, яка оскаржується, митним органом були зроблені хибні висновки в цій частині, судом вважаються необґрунтованими.

Позивач у позовній заяві посилається на наявність обставин, передбачених ст. 460 МК України, які виключають відповідальність за ст. 470 МК України, а саме, на поломку двигуна та коробки передач автомобілю.

Проте, суд не може прийняти вказані доводи через їх необґрунтованість, ґрунтуючись на наступному.

У акті виконаних робіт №18-09 ФОП «ОСОБА_4» від 19.09.2017 року, наданого позивачем, вказано, що автомобіль марки «FORD MONDEO», реєстраційний номер НОМЕР_2, знаходився на цьому СТО у зв'язку з ремонтом двигуна, однак з вказаного акту не вбачається, у який самий період автомобіль перебував на СТО; вказаний акт не посвідчує факт аварії або поломки автомобілю, які б унеможливлювали його рух та роботу, а відповідно, і своєчасне його доставку до органу доходів і зборів призначення.

Позивачем не представлено суду жодних квитанцій в підтвердження оплати за проведений ремонт двигуна, а представлено лише вищевказаний акт№18-09, який, на думку суду, не є підтвердженням оплати проведених ремонтних робіт на СТО.

Та взагалі, допустимість вказаного акту, як доказу, викликає сумнів у суду, оскільки він посвідчений печаткою ТОВ «Перська затока», стосовно якого (товариства) суду не надано жодної інформації.

Суд звертає увагу, що позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду протоколу, але своїм правом не скористався, не надав митному органу відомості про інші обставини справи, що мають значення для вірного вирішення справи, а тому, його посилання на недотримання відповідачем норм 489 МК України є безпідставними.

У зв'язку з вищенаведеним суд вважає, що наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, було підставою для накладення відносно нього адміністративного стягнення.

Суд не приймає факт вивезення позивачем вказаного автомобілю за межі України, який стався 20.09.2017 року, як це вбачається з листа Чернігівської митниці ДФС № 3693/7/25-7018-02/22 від 07.11.2017 року, оскільки вказана подія відбулася більш ніж через рік, від встановленого законодавством строку, та не є підставою для скасування постанови.

Адміністративне стягнення накладено в межах встановленого законодавством розміру накладення адміністративних стягнень, відповідно до визначеної компетенції відповідача, у відповідності та з дотриманням положень Митного кодексу України, а постанова в справі про порушення митних правил №0920/101000014/2016 від 14.02.2017 року складена правомірно. Підстав для застосування ст. 22 КУпАП судом не встановлено.

Відтак, позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 6, 8, 9, 11, 69, 71, 86, 158, 160, 162, 163 КАС України, ст. ст. 90, 93, 95, 102, 192, 458, 470, 488, 491 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Житомирської митниці ДФС України, першого заступника начальника Кубаль В.П., про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,- відмовити за безпідставністю позовних вимог.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Буринський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Д.В. Воронков

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Воронкова Д.В.

при секретарі Лігерко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці ДФС України, першого заступника начальника Кубаль В.П., про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення , -

встановив:

На піставі ч.3 ст 160 КУС України суд оголошує вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст. ст. 6, 8, 9, 11, 69, 71, 86, 158, 160, 162, 163 КАС України, ст. ст. 90, 93, 95, 102, 192, 458, 470, 488, 491 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Житомирської митниці ДФС України, першого заступника начальника Кубаль В.П., про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,- відмовити за безпідставністю позовних вимог.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Буринський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Д.В. Воронков