Справа № 826/16079/16
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

28 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Євробанк» Ларченко І.М. на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Євробанк» Кононця В.В., третя особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Євробанк» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Євробанк» Кононця В.В., третя особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Євробанк»», в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про тимчасове обмеження здійснення ПАТ «КБ «Євробанк» банківських операцій щодо виплати позивачу коштів;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про нікчемність правочину за операцією з розміщення коштів позивача 15.06.2016 у розмірі 194050,00 грн. на картковому/поточному рахунку № НОМЕР_2 з призначенням платежу «надходження коштів на депозит № ДВ-28645/UAH від 15.06.2016».

- зобов'язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «КБ «Євробанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича, що оформлене наказом від 16.12.2015 №237-ОД, в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) з Правилами «Вклад на вимогу «Вільний доступ» №ДВ-28645/UAN від 15.06.2016, укладеного між ПАТ «КБ «Євробанк» та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1). Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Євробанк» Кононця Вадима Валерійовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «КБ «Євробанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Присуджено на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 191, 20 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ЄВРОБАНК» Ларченко І.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилаються на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідач, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ЄВРОБАНК» (ПАТ КБ «ЄВРОБАНК»), було укладеного Договір банківського вкладу (депозиту) з правилами «Вклад на вимогу «ВІЛЬНИЙ ДОСТУП» № ДВ-28645/UAN від 15.06.2016.

Згідно з п.3.1 Договору банківського вкладу початкова сума вкладу на вкладний рахунок :НОМЕР_2 становить 194000,00 грн.

Відповідно до п. 4 укладеного Договору вкладник вносить/розміщує на рахунок суму не меншу ніж сума визначена в п.3.1 Договору. (а.с.10).

Згідно копії квитанції № 240151 від 15.06.2016, на рахунок ОСОБА_3 надійшли грошові кошти у розмірі 194 000,00 грн., з призначенням платежу «надходження коштів на депозит № ДВ-28645/UAN від 15.06.2016» (а.с.11).

Рішенням правління Національного банку України №73-рш від 17.06.2016 ПАТ КБ «Євробанк» віднесено до категорії неплатоспроможних, відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.06.2016 №1041 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» запроваджено тимчасову адміністрацію банку з 17.06.2016.

З урахуванням рішення виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.07.2016 №1183 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «Євробанк» у Банку запроваджено тимчасову адміністрацію строком з 17.06.2016 по 16.08.2016 та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Банку - Кононця Вадима Валерійовича.

На офіційному веб-сайті Фонду розміщено оголошення, про встановлення адреси для подачі кредиторських вимог ПАТ КБ «Євробанк», такого змісту: «Вимоги кредиторів ПАТ КБ «Євробанк» приймаються протягом 30 днів з дня опублікування оголошення про ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» в газеті «Голос України» №158 (6412) від 20.08.2016 Кредиторські вимоги приймаються за адресою: 01032, м.Київ, б-р Тараса Шевченка, 35.»

Після звернення позивача до банку - партнера, йому стало відомо про відсутність щодо нього інформації в загальному реєстрі вкладників.

В подальшому, ОСОБА_3 звернувся до відповідача з метою отримання інформації про причини відсутності останнього у відповідному реєстрі.

Листом № 01-24.215553 від 08.09.2016 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів повідомила заявника, що 10.08.2016 прийнято рішення про тимчасове обмеження здійснення ПАТ «КБ «Євробанк» банківських операцій щодо виплати ОСОБА_3 коштів.

Також, відповідно до листа Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів №01-14.1.1/7475 від 22.12.2016 відповідачем повідомлено ОСОБА_3 про нікчемність правочину з розміщення вкладів на власному поточному рахунку. Зі змісту повідомлення слідує, що Уповноважена особа Фонду дійшла висновку про наявність ознак нікчемності правочину за операцією з розміщення 15.06.2016 ОСОБА_3 коштів у сумі 194 000, 00 грн., на поточному рахунку № НОМЕР_2 з призначенням платежу «надходження коштів на депозит ДВ-28645/UAN від 15.06.2016» на підставі п.п. 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім цього, відповідач вважає, що укладання договору позивачем (правочину) здійснено з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур банку. (а.с.62).

Підставою для направлення вищевказаного повідомлення слугував наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Євробанк» Кононця В.В. від 12.12.2016 № 237-ОД «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями».

Також відповідачем було здійснено посиланння на те, що постановою Національного Банку України від 15.06.2016 № 73рш/БТ ПАТ «КБ «Євробанк» визнано проблемним та введені певні обмеження у діяльності банку, а отже, будь-які договори, укладені між банком та фізичними особами після 15.06.2016, тобто після визнання банку проблемним, є нікчемними з підстав, визначених п.п. 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Не погоджуючись із вищезазначеними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову та вірно зазначив, що відповідачами необґрунтовано обмежено право ОСОБА_3 на отримання коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI від 23.02.2012 визначені правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами.

Так, відповідно до ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

У свою чергу, згідно із ч. 1 ст. 4 цього Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», основним завданням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб наділений відповідними функціями, що визначені ч.2 ст.4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку і навіть застосування до банків та їх керівників відповідно фінансових санкцій і накладення адміністративні штрафів.

Уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду; на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку (ч.1, ч.3 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Частина 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлює, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

В свою чергу порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за змістом якої уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини 4 статті 26 цього Закону.

Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не відшкодовує кошти, зокрема у випадку, коли такі кошти розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку.

Судом встановлено, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Євробанк» правочин визнано нікчемним на підставі п. 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону, а саме: банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Проте, відповідачем на підтвердження зазначених обставин не надано жодних доказів.

Колегія суддів вважає за необхідним зауважити, що договір банківського вкладу укладений позивачем 15.06.2016, тобто до запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Євробанк».

Крім того, укладення договору банківського рахунку та зарахування коштів на рахунок позивача відбулось до визнання банку неплатоспроможним.

До того ж, на думку колегії суддів, є обґрунтованими доводи позивача, що умови ДВ-28645/UAN від 15.06.2016, який укладено між позивачем та Банком, не передбачають здійснення платежу чи передачу іншого майна банком на користь позивача з метою надання позивачу як кредитору переваг (пільг), прямо встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку.

Водночас предметом ДВ-28645/UAN від 15.06.2016 є відкриття Банком поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів Клієнту в українських гривнях для проведення розрахунків і використанням платіжної карти.

Укладений ОСОБА_3 договір жодним чином не надає позивачу як кредитору Банку переваг (пільг), прямо не встановлених для неї законодавством чи внутрішніми документами банку.

Причиною нікчемності правочину відповідач зазначив, що такий правочин з перерахунку грошових коштів вчинений 15.06.2016 тобто після прийняття рішення про визнання ПАТ «КБ «Євро банк» проблемним, а тому є підстави вважати операцію вчиненою з порушенням вимог, що були встановлені Національним Банком України.

Колегія суддів не погоджується з такими твердженнями та вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 6 ст. 67 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено право Національного банку України запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку. Особливий режим контролю є додатковим інструментом банківського нагляду, що використовується, як правило, одночасно із заходами впливу, встановленим ст. 73 цього Закону.

Під час здійснення особливого режиму контролю за діяльністю банку, Національний банк України має право заборонити банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Статтею 75 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено обов'язок Національного банку України прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних відповідно критеріїв, визначених в ньому.

Рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Національний банк України має право заборонити проблемному банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від проблемного банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Основним підзаконним нормативним актом, що регулює діяльність банків у випадку визнання їх проблемними є Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 346 від 17.08.2012.

Національний банк України має право запровадити особливий режим контролю за діяльністю банку та призначити куратора банку у випадках, передбачених нормативно-правовими актами Національного банку (п. 5.1. Положення).

Згідно з п.п. 5.2, 5.3 Положення Національний банк України для здійснення особливого режиму контролю за діяльністю банку одночасно з призначенням куратора банку може залучати фахівців з бухгалтерського обліку, юридичних питань, з питань платіжних систем, інформаційних технологій та з інших питань. Рішення про запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку, строк дії особливого режиму контролю за діяльністю банку та повноважень куратора банку, повноваження куратора банку, відміну/дострокову відміну запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку приймає Правління Національного банку України.

Таким чином законодавчими актами не встановлено заборони банку після визнання його проблемним укладати договори, відкривати поточні та карткові рахунки та зараховувати на рахунок кошти.

Крім того, як вже зазначалось, рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач не міг знати про віднесення Банку до категорії проблемних. Більш того у матеріалах справи відсутні документальні докази, в яких зафіксовані дата та час ознайомлення працівників ПАТ «КБ «Євробанк» з текстом постанови Правління Національного банку України від 15.06.2016. № 70-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Євробанк» до категорії проблемних.

Крім того обставини внесення ОСОБА_3 до каси банку 15.06.2016 готівкових коштів у сумі 194 000, 00 грн. для розміщення вкладу відповідачем документально не спростовані.

Також відповідачем не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Крім того, в силу положень ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Таким чином судом встановлено, що відповідачем не доведено будь-якими належними та допустимими доказами наявність підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) з Правилами «Вклад на вимогу «Вільний доступ» № ДВ-28645/UAN від 15.06.2016 та й, відповідно, прийняття ним наказу від 12.12.2016 № 237-ОД «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів, операцій) за вкладними операціями», яким визнано нікчемним, зокрема правочин укладений позивачем з ПАТ «КБ «Євробанк».

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За загальним правилом недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається ( частина 2 ст.215 Цивільного кодексу України ).

У свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є нікчемними правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду.

Таким чином за нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно з ч.5 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті тягне за собою певні правові наслідки для того, кого воно стосується, а саме - невключення до переліку осіб, які мають право на відшкодування за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Водночас, за змістом вищенаведених норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», право перевірки правочинів на предмет перевірки виявлення серед них нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто самого твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у даному випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України у справі №826/9618/16 від 15.02.2017.

Отже, доводи відповідача щодо нікчемності правочину не ґрунтуються на нормах законодавства.

Частиною ж 3 ст. 27 Закону передбачено, що виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Відповідно до п. 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (надалі - Положення), Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, окрім іншого, перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення.

Переліки, зазначені у цьому пункті, надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. У супровідному листі зазначаються назви переліків, кількість інформаційних рядків та підсумкові значення сум.

Перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду (далі - Перелік), формується за структурою, визначеною додатком 4 до цього Положення, та не включає інформацію про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Також п.п. 1, 2 розділу ІІІ Положення визначено, що Фонд завантажує поданий уповноваженою особою Фонду Перелік до програмно-апаратного комплексу Фонду та здійснює його перевірку в частині: 1) невключення до Переліку інформації про рахунки вкладників, розмір залишку гарантованої суми яких становить менше 10 гривень або більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, незалежно від кількості вкладів в одному банку; 2) невключення до Переліку інформації про рахунки: вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону; за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону; 3) наявності необхідних для проведення ідентифікації реквізитів вкладника; 4) коректності реквізитів вкладника та іншої інформації.

Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.

Відповідно до пунктів 4, 5 розділу ІІІ Положення на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України (здійснює перерахування гарантованої суми відшкодування та передачу інформації про вкладників, яким здійснюється виплата відшкодування, до банків-агентів відповідно до умов договорів із банками-агентами) не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру.

Якщо виплати відшкодувань розпочинаються під час дії тимчасової адміністрації, до першої частини Загального реєстру включається гарантована сума за рахунком (ГСР) за вкладами, щодо яких Фондом або уповноваженою особою Фонду не обмежено здійснення банком операцій (з причин відсутності первинних документів, виявлення помилкових записів, невідповідності реквізитів вкладника первинним документам тощо): за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку; за договорами банківського рахунку.

Якщо виплати відшкодувань розпочинаються під час ліквідації, до першої частини Загального реєстру включається гарантована сума за рахунком за вкладами, щодо яких Фондом або уповноваженою особою Фонду не обмежено здійснення банком операцій (з причин відсутності первинних документів, виявлення помилкових записів, невідповідності реквізитів вкладника первинним документам тощо): за договорами банківського вкладу незалежно від закінчення строку їх дії; за договорами банківського рахунку.

Гарантована сума за рахунком за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчується після початку тимчасової адміністрації, виплачуються після прийняття рішення про ліквідацію банку.

До чергових частин Загального реєстру включається гарантована сума за рахунком за договорами банківського вкладу, що не були включені до першої частини Загального реєстру, та за договорами банківського рахунку після отримання Фондом інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Частини Загального реєстру та дати початку виплат за ними затверджуються виконавчою дирекцією Фонду.

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку рахунків до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку рахунків Реєстру відшкодувань вкладникам (Загального реєстру); 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Реєстру відшкодувань вкладникам (Загального реєстру).

При цьому Уповноважена особа може надавати Фонду протягом процедури ліквідації доповнення до переліку рахунків, зокрема щодо збільшення кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Таким чином, враховуючи норми чинного законодавства на час виведення неплатоспроможного банку з ринку та винесення рішення по суті Уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду доповнення до переліку рахунків в частині даних про вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про правомірність та обґрунтованість задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача, що оформлене наказом від 16.12.2015 №237-ОД, в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу ДВ-28645/UAN від 15.06.2016, укладеного між ПАТ «КБ «Євробанк» та ОСОБА_3 та зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Євробанк» Кононця В.В. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ КБ «Євробанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

Водночас колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про відмову в задоволенні решти позовних вимог, оскільки вже застосовані судом способи захисту порушеного права позивача є достатніми.

Посилання апелянта на рішення Верховного Суду України віл від 11.07.2017 як на підставу протиправного включення позивача до переліку вкладників, колегії суддів не приймає до уваги, оскільки в зазначеній ухвалі суд дійшов висновків про відсутність неоднакового застосування норм матеріального права та відмовив в задоволенні заяви, тобто не приймав рішення по суті.

Крім того є хибними твердження апелянта про передчасність вимог позивача щодо зобов'язання відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом, так як з 17.06.2016 по 17.08.2018 відповідач має право проводити перевірку правочинів та повідомляти про їх нікчемність, оскільки такі твердження повністю нівелюються тою обставиною, що відповідачем вже було прийнято рішення щодо нікчемності договору банківського вкладу позивача, та водночас було скасовано наказ від 16.12.2015 №237-ОД, в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу між ПАТ «КБ «Євробанк» та ОСОБА_3

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції у цій справі повно та всебічно встановлені обставини справи та їх висновок відповідає вимогам чинного законодавства.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права. Тому, відсутні підстави для задоволення вимог апелянта.

Згідно із частиною другою ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, вимоги якої відповідачем не виконано.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявниками в апеляційних скаргах були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційні скарги залишаються без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Євробанк» Ларченко І.М. - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 29 листопада 2017 року.