Справа № 519/661/17
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 519/661/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Барановська З.І.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Южного міського суду Одеської області від 02 жовтня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якому позивач просив: визнати бездіяльність відповідача щодо призначення позивачу з 19 червня 2017 року пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-VI «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням положень ч. 1 ст. 27, ч. 2 ст. 40, п. 1 ч. 1 ст. 45 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарних роки, що передували року звернення позивача за призначенням йому пенсії за віком, тобто за 2014-2016 роки, та виплатити позивачу недоплачену за період з 19.06.2016 року по поточний час пенсію за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-VI «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням положень ч. 1 ст. 27, ч. 2 ст. 40, п. 1 ч. 1 ст. 45 цього Закону та фактично сплаченої пенсії.

Постановою Южного міського суду Одеської області від 02 жовтня 2017 року заявлений позивачем позов задоволено частково. Визнано дії Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Одесі щодо призначення позивачу пенсії за віком з 09 червня 2017 року протиправними. Зобов'язано Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Одесі з 19 червня 2017 року здійснити розрахунок пенсії за віком позивачу відповідно до вимог ст. 40 ч. 2, ст. 45 ч. 1 п. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені внески, за три календарних роки, що передують року звернення про призначення пенсії, тобто за 2014-2016 роки. Зобов'язано Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Одесі виплатити позивачу різницю пенсії, що утворилася внаслідок її розрахунку за період з 19 червня 2017 року. В іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог у поновному обсязі, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 20.09.2002 року позивачу була призначена пенсія за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ.

09.06.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на загальних підставах, у зв'язку з тим, що йому виповнилося 60 років і він отримав право на отримання зазначеної пенсії.

Згідно розпорядження № 552 від 19.06.2017 року, позивачу було призначено пенсію за віком в розмірі 2610,88 грн.

Вказана пенсія була розрахована при страховому стажі 35 років 11 місяців 27 днів із застосуванням показника середньої заробітної платні у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для розрахунку пенсії за 2007 рік в розмірі 1197 гривень 91 копійок.

Позивач, не погодившись з таким порядком призначення йому пенсії, звернувся до суду.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи частково заявлені позивачем вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» від 09.04.1992 року № 2262-XII, чинного та в редакції на момент призначення позивачу пенсії (в редакції з 29.04.2006 року № 3591-15 - Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно зі статтею 7 вказаного Закону (в редакції на момент звернення позивача про призначення пенсії за віком) військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З наведеного вбачається, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проте, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, у справі, яка розглядається, мало місце призначення позивачу іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону.

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше.

Крім того, після призначення позивачу пенсії за вислугу років останній продовжував працювати.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність застосування відповідачем при розрахунку пенсії позивача частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах від 31 березня 2015 року (справа № 21-612а14) та від 22 грудня 2015 року (справа № 2-а/199/138/14).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог позивача у наведеній частині.

Доводи апеляційної скарги повністю спростовуються наведеними вище висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Южного міського суду Одеської області від 02 жовтня 2017 року залишити без задоволення.

Постанову Южного міського суду Одеської області від 02 жовтня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець