Справа № 826/4999/17
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31 жовтня 2017 року 14:55 № 826/4999/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мітех» до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа - ОСОБА_1, про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мітех», (далі - позивач), звернулось із позовом до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора ОСОБА_2 Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві № 15250183 від 19.08.2014 року про державну реєстрацію права власності на машиномісце (гараж) АДРЕСА_1 за власником ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1).

Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядок державної реєстрації речових прав та їх обтяжень та зазначає, що відповідачем за третьою особою безпідставно зареєстровано право власності на машиномісце загальною площею 74,7 кв.м, оскільки згідно з договором про участь у фонді фінансування будівництва за третьою особою закріплено машиномісце загальною площею 15,8 кв.м.

Представник відповідача заперечив проти позову з огляду на правильність дій державного реєстратора, перевірки ним факту виконання умов правочину, з яким закон пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення права на нерухоме майно та наявність у матеріалах реєстраційної справи технічного паспорту на машиномісце загальною площею 74, 7 кв.м.

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечив, зазначав, що технічний паспорт третьої особи- ОСОБА_1 на машиномісце загальною площею 74,7 кв.м. оформлений відповідно до свідоцтва про участь у ФФБ.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Рішенням № 15250183 від 19.08.2014 року о 17 год. 08 хв. 40 сек. державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_2 Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві зареєстровано право приватної власності на машиномісце, що розташоване у АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно (індексний номер 25783449 від 19.08.2014 року) загальна площа об'єкту нерухомого майна складає 74, 7 кв.м.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 до заяви про реєстрацію прав та їх обтяжень № 7769752 від 13.08.2014 року було додано:

- технічний паспорт, виданий 30.06.2014 року ТОВ Інженерно-технічний центр «Будівельна експертиза»;

- договір про участь у ФФБ № 26-12/2П від 26.12.2007 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Мітех» та ОСОБА_1;

- додаткова угода № 1 від 31.03.2014 року, укладена між ТОВ «Фінансова компанія «Мітех» та ОСОБА_1;

- довідка НОМЕР_4 від 31.03.2014 року;

- лист № 4535/4.1 від 23.07.2014, видавник: ПАТ «Форум банк»;

- акт приймання-передачі нерухомого майна від 21.07.2014 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Мітех» та ОСОБА_1;

- список інвесторів від 18.02.2013 року;

- правила фонду ФФБ від 13.08.2014 року;

- генеральний договір (копія) № 1-га, виданий 12.09.2005 року;

- договір оренди (копія), виданий 27.05.2005 року;

- рішення (копія) № 80/2656, виданий 07.01.2005, видавник: Київська міська рада;

- рішення (копія) № 134/6350, виданий 22.09.2011, видавник: Київська міська рада;

- дозвіл на виконання (копія) № 0451-Дн/с, виданий 12.06.2008, видавник: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві;

- акт готовності (копія), виданий 05.04.2012;

- сертифікат (копія) № НОМЕР_3, виданий 23.04.2012 року, видавник: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві;

- витяг з наказу № 470, виданий 17.08.2009, видавник: Виконавчий орган КМР;

- копія паспорта громадянина України та коду ІДН; серія та номер: НОМЕР_2, виданий 14.05.2002 року Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Як вбачається з технічного паспорту від 30.06.2014 року, складеного ТОВ Інженерно-технічний центр «Будівельна експертиза», наданого державному реєстратору третьою особою, загальна площа машиномісця складає 74, 7кв.м.

Згідно плану приміщень громадського призначення, вбудованих в житловий будинок паркінгу 1-го рівня літера «А» та технічного паспорту на даний об'єкт, складеного ТОВ «Будівельна компанія «Сімплекс-Сіті», площа машиномісця НОМЕР_4 складає 15,8 кв.м., на який посилається позивач.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з наступного.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон № 1952-IV в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних відносин).

Абзацом 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Статтею 15 Закону передбачено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема даною нормою передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1952-IV передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно частини другої наведеної статті Закону № 1952-IV передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України згідно Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

На час виникнення спірних відносин процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначав Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868 (надалі - Порядок № 868, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до пунктів 36, 50 Порядку № 868, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об'єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, заявник подає:

документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за нею об'єкта будівництва, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо). У разі придбання майнових прав на об'єкт нерухомості документом, що підтверджує набуття у власність закріпленого за особою об'єкта будівництва, є договір купівлі-продажу майнових прав;

довідку (виписку) із переліку осіб, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва та за якими здійснюється державна реєстрація прав, видану особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва), про участь заінтересованої особи в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва (у тому числі шляхом купівлі-продажу майнових прав);

технічний паспорт на об'єкт інвестування (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо);

завірені особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва), копії (крім випадків подання оригіналів таких документів особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовником будівництва):

документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані);

документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на об'єкт нерухомого майна до проведення його реконструкції (у разі проведення реконструкції об'єкта нерухомого майна);

документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта;

документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (крім випадку, коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна його адреса не змінилася).

Відповідно до статті 13 Закону № 1952-IV реєстрація заяв і запитів, пов'язаних з проведенням державної реєстрації прав та наданням інформації з Державного реєстру прав, проводиться в базі даних про реєстрацію заяв і запитів.

Заява і запит реєструються у базі даних Державного реєстру прав, якщо заявником додержані вимоги, встановлені цією статтею та статтями 16 і 17 цього Закону.

Частинами першою, другою статті 14 Закону № 1952-IV встановлено, що реєстраційна справа включає документи, в яких містяться відомості про нерухоме майно, право власності на нього, інші речові права та їх обтяження.

Документи розміщуються в реєстраційній справі у порядку їх надходження і нумеруються.

Отже, при реєстрації заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень усі подані документи нумеруються та складається картка прийому заяви, де зазначається перелік документів, поданих разом із заявою.

Як вбачається з матеріалів справи, перелік документів, зазначених у картці прийому та документи, що містяться у реєстраційній справі, є такими, що надані третьою особою відповідно до чинного на той час законодавства.

Враховуючи надання заявником належних документів, відсутність у державного реєстратора будь-яких відомостей щодо невідповідності технічного паспорту заявленим правам, відсутні підстави вважати протиправними дії відповідача під час здійснення державної реєстрації права власності на машиномісце НОМЕР_4 загальною площею 74, 7 кв.м. та, як наслідок таких дій - рішення державного реєстратора ОСОБА_2 Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві № 15250183 від 19.08.2014 року про державну реєстрацію права власності на машиномісце (гараж) АДРЕСА_1 за власником ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У контексті викладеного суд зазначає наступне.

Враховуючи встановлення судом правомірності прийняття державним реєстратором спірного рішення суд приходить до висновку про безпідставність заявленого позову.

При цьому суд зазначає, що доводи позивача щодо порушення третьою особою його права та доводи третьої особи щодо ухилення позивача від надання достовірної інформації тощо судом в межах адміністративної справи не досліджується, оскільки вказані доводи стосуються спору про право та мають вирішуватися у суді за правилами, передбаченими Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин справи суд прийшов до висновку, що позов є необґрунтованим та визнається таким, що задоволенню не підлягає. Доказів порушення прав позивача державним реєстратором суду не пред'явлено, державна реєстрація проведена з дотриманням вимог діючого на час вчинення відповідної дії законодавства.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мітех» відмовити повністю.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ю.Т. Шрамко