Справа № 814/1536/17
Суддя: Князєв В.С.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Миколаїв

08 листопада 2017 року Справа № 814/1536/17

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Князєва В.С., за участю секретаря судового засідання Западнюк К.А.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Канавцева В.М.,

представника відповідача.: Пастушенко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2
провизнання бездіяльність протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, скасування наказу від 27.12.2016 р. №320,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (польову пошту НОМЕР_2 ) щодо невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги, у зв`язку з його переїздом до нового місця служби, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у запас та не надання ОСОБА_1 копії строкового контракту про продовження служби у Збройних силах;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (польову пошту НОМЕР_2 ) виплатити ОСОБА_1 заборгованість з підйомної допомоги при переїзді до нового місця служби з одного населеного пункту в інший, в розмірі місячного грошового забезпечення, на загальну суму 11 550,00 грн.;

- скасувати наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 27.12.2016 року № 320 яким були внесені зміни в наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 №265 від 27.10.2016 року стосовно відміни пункту наказу про виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (польову пошту НОМЕР_2 ) виплатити ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 № 265 від 27.10.2016 року матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік у розмірі 50% грошового забезпечення, на загальну суму 7232,00 грн.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (польову пошту НОМЕР_2 ) виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 7232,00 грн.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (польову пошту НОМЕР_2 ) видати ОСОБА_1 копій контракту від 14.09.2016 року про продовження дії строкового

контракту від 14.03.2016 року про проходження позивачем військової служби

на підставі його рапорту від 21.06.2016 року;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 (польової пошти НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем протиправно не виплачено йому підйомну допомогу у зв`язку з переїздом до нового місця служби, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у запас, а також протиправно не надано копії строкового контракту про продовження служби у Збройних силах.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав частково, зазначивши, що одноразову грошову допомогу у розмірі 7232,00 грн. йому було виплачено в процесі розгляду справи.

Відповідач позов не визнав, в письмових запереченнях зазначив, що позовні вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають. В судовому засіданні представник відповідача свої доводи підтримав повністю.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

На підставі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.03.2015 року № 54 «Про призов за мобілізацією військовозобов`язаних до ІНФОРМАЦІЯ_1 » позивача було призвано на військову службу за мобілізацією на особливий період та направлений для проходження служби за мобілізацією до Корабельного військового комісаріату м. Миколаїв з 27.03.2015 року.

14.03.2016 року Міністерством оборони України з позивачем було укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України.

Згідно наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 27.03.2016 року № 26 позивача було призначено на посаду заступника командира 19 окремого мотопіхотного батальйону 40 окремої артилерійської бригади, ВОС - 3410003.

Відповідно до наказу військового комісару Корабельного районного військового комісаріату від 07.04.2016 року № 32 позивач вважається таким, справи та посади здав та вибув до нового місця служби у м. Маріуполь Донецької області, військова частина-польова пошта НОМЕР_3 . Згідно наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_3 від 11.04.2016 року № 86 позивач вважається прибувшим для подальшого проходження служби.

У зв`язку із переїздом до нового місця служби з м. Миколаєва в с. Тополине Донецької області, позивачу, відповідно до пункту 3 статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», повинні були виплатити підйомну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення.

Одночасно з цим, за весь період свого існування 19 окремий мотопіхотний батальйон (військова частина польова пошта НОМЕР_3 ) ніколи не був 40 окремою артилерійською бригадою і до її складу як підрозділ не входив, а підпорядковувався оперативно як окрема військова частина іншій військовій частині НОМЕР_1 : тобто 19 окремий мотопіхотний батальйон був окремою військовою частиною, мав власне найменування, окреме командування, печатку та окреме діловодство. Зазначене підтверджується наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 14.06.2016 року № 86, відповідно до якого позивач був зарахований до списків особового складу даної військової частини 19 окремого мотопіхотного батальйону. У тому разі, якщо б 19 окремий мотопіхотний батальйон входив до складу військової частини НОМЕР_1 , позивач був би зарахований до списків його особового складу наказом командира військової частини НОМЕР_1 , а не наказом командира 19 окремого мотопіхотного батальйону (військової частини польова пошта НОМЕР_3 ).

Згодом, відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 30.08.2016 року № Д-322/1/16 ДСК та директиви Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 31.08.2016 року № 14 дек, 19 окремий мотопіхотний батальйон (військову частину - польова пошта НОМЕР_3 ) було переформовано у батальйон охорони військової частини НОМЕР_1 (польова пошта - НОМЕР_2 ), його найменування було анульовано і як окрема військова частина він припинив своє існування. У зв`язку з цим позивач продовжив військову службу вже у складі військової частини НОМЕР_1 . Однак позивач продовжив перебування у відрядженні та виконання службових (бойових) завдань у районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, фактично свого місцезнаходження не змінюючи.

Відповідно до ч. 3 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII, при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.

Відповідно до пункту 1 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженій Наказом Міністра оборони України від 22.10.2001 № 370 (далі Інструкція), підйомна допомога виплачується особам офіцерського складу, які проходять військову службу за контрактом, що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) до місця постійної дислокації військової частини або підрозділу зі зміною місця проживання.

В особливий період та під час проведення антитерористичної операції офіцерам і військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом, що переїхали до нового місця служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посади до військових частин, що були сформовані в цей період (та яким не визначено пункту постійної дислокації), зі зміною місця проживання (від пункту попереднього місця проживання до пункту тимчасової дислокації військової частини), підйомна допомога виплачується один раз незалежно від подальшої зміни пункту тимчасової дислокації військової частини.

Якщо місце проживання військовослужбовців, зазначених в абзаці другому цього пункту, не змінилося, підйомна допомога не виплачується. У цьому випадку підйомна допомога виплачується після фактичного переїзду військовослужбовця на постійне місце проживання до пункту тимчасової дислокації військової частини.

У пункті 18.1 Інструкції вказано, що підйомна допомога, в тому числі на членів сім`ї, не виплачується якщо місце проживання військовослужбовців у зв`язку з призначенням на посади або зміною постійної дислокації військової частини (підрозділу) не змінилося. В цьому випадку підйомна допомога виплачується після фактичного переїзду військовослужбовця на постійне проживання до пункту дислокації військової частини.

Отже, законодавцем зроблено наголос саме на зміні місця проживання.

Виконання службових завдань у відрядженні з проживанням не є, так само, як не є проживанням перебування на робочому місці, і установа, в якій особа працює не є її місцем проживання.

19 мотопіхотний батальйон (військова частина польова пошта НОМЕР_3 ), у складі якого проходив військову службу Позивач, був сформований у м. Миколаїв та забезпечувався відповідним військовим комісаріатом, що, в даному випадку, і визначає його місце дислокації. Особовий склад 19 окремого мотопіхотного батальйону (військової частини польова пошта НОМЕР_3 ) був направлений до зони проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей для виконання бойових завдань і знаходився там у відрядженні. Населений пункт с. Тополине Нікольського району Донецької області не був ніколи ні місцем постійної, ні місцем тимчасової дислокації даної військової частини. Так само як не стає місцем дислокації військової частини жодний населений пункт, куди військовослужбовці даної частини направляється у відрядження.

Відповідно до наявних у відповідача даних, позивач ніколи не переїзджав на постійне місце проживання до 19 окремого мотопіхотного батальйону (військової частини - польова пошта НОМЕР_3 ) і ніколи не реєстрував дану частину як місце свого проживання, а, продовжуючи фактично у позаслужбовий час мешкати за адресою своєї реєстрації весь період проходження ним військової служби знаходився у відрядженні на території проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Позивачем зазначене в судовому засіданні спростовано не було.

Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 позивач знаходився у відрядженні, будучи залученим до складу сил та засобів проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, перебування у відрядженні не тягне за собою зміни місця проживання та облаштування господарства і побуту.

Жодних доказів переїзду на постійне проживання до пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 (м. Первомайськ, Миколаївська область) позивачем не надано.

Враховуючи викладене, вимога позивача щодо виплати йому підйомної допомоги є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги позивача про виплату йому допомоги для вирішення соціально-побутових питань суд зазначає наступне.

Виходячи з положень пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям є правом, а не обов`язком відповідного керівника і здійснюється лише в межах виділених асигнувань.

За таких обставин вимога позивача виплатити йому даний вид матеріальної допомоги в обов`язковому порядку є безпідставного.

Щодо неотримання контракту про подовження дії строкового контракту про продовження служби у Збройних силах, суд зазначає наступне.

Відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 30.08.2016 року № Д-322/1/16 ДСК та директиви Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 31.08.2016 року № 14 дек, 19 окремий мотопіхотний батальйон (військову частину польова пошта НОМЕР_3 ) було переформовано у батальйон охорони військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), його найменування було анульовано і як окрема військова частина він припинив своє існування. У зв`язку з цим позивач продовжив військову службу вже у складі військової частини НОМЕР_1 . Згідно з пояснень відповідача у особовій справі позивача, яка надійшла з 19 окремого мотопіхотного батальйону (військової частини польова пошта НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 , відсутній вищезазначений контракт і до стройової частини НОМЕР_1 контракт позивача не надходив.

Згідно пункту 26 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, контракт укладається у двох примірниках, підписується сторонами контракту. Підпис посадової особи скріплюється відповідною гербовою печаткою. Один примірник контракту зберігається в особовій справі військовослужбовця, другий - у військовослужбовця.

Військова частина не несе відповідальність за збереження документів, які мають знаходитись у позивача.

Також в своєму позові ОСОБА_1 вказує на те, що відповідач повинен відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. за понесені моральні страждання, які позивач відчував через бездіяльність відповідача.

Однак позивач не надав жодних доказів, які б підтвердили той факт, що за весь час проходження служби та неотримання грошової допомоги його морально-психологічний стан пригнічувався.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Суд також бере до уваги що, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони у відповідності до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на зазначену норму під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди, незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, перевіряють їх відповідність усім зазначеним вимогам статті 2 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивачем не доведено суду протиправність бездіяльності відповідача. Натомість відповідачем надано усі необхідні докази в підтвердження законності та обґрунтованості відмови у виплаті позивачу підйомної допомоги та допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також відмови у видачі копії контракту.

Враховуючи викладене, суд відмовляє позивачу в задоволенні його позову.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.
Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.
Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.С. Князєв

Постанова оформлена у відповідності до ст. 163 КАС України
та підписана суддею 10 листопада 2017 року.