Справа № 367/4114/17
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 367/4114/17 Головуючий у 1-й інстанції: Саранюк Л.П.
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря Цюпка Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 11 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року позивач звернувся в Ірпінський міський суд Київської області з позовом до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов`язання вчинити дії.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 11 жовтня 2017 року позов задоволено частково:

зобов'язано Ірпінське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Київській області провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії посадової особи місцевого самоврядування в розмірі 90 % заробітної плати з 15.05.2017, виходячи з довідки про заробітну плату, виданої виконавчим комітетом Ірпінської міської ради, у зв'язку з підвищенням заробітної плати згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. На думку апелянта оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що на час звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії скасовано норми, які передбачали право державного службовця на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою, а тому у відповідача були відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача у зв'язку з підвищенням заробітної плати.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з перебуває на обліку в Ірпінському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", обрахунок якої здійснено відповідно до Закону України "Про державну службу".

Позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії від 15.05.2017, до якої додав довідку про заробітну плату від 10.05.2017 №10, видану виконавчим комітетом Ірпінської міської ради (а.с. 12-13).

Рішенням від 23.05.2017 № 1414/05 Ірпінське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області відмовило позивачу у перерахунку пенсії з тих підстав, що чинним законодавством проведення такого перерахунку не передбачено, а отже, відсутні законні підстави для його здійснення (а.с. 8).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з такого.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Порядок призначення, перерахунку та виплати пенсій, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» здійснюється відповідно до Закону України «Про державну службу».

Статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ (у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) передбачалось, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» в редакції, що була чинною до змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» було визначено, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, за почесне звання "заслужений", за роботу з таємними документами залежно від ступеня таємності інформації, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; премія, крім премій, зазначених у другому реченні цього абзацу, та інші надбавки враховуються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа вийшла на пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. Премія до державних, професійних свят та ювілейних дат, виплачена у місяці підвищення заробітної плати, враховується в розмірі 1/12 середнього розміру цієї премії (премій), визначеного за відповідною посадою (посадами), з якої призначено (перераховано) пенсію.

За бажанням осіб, під час перерахунку пенсій виплати, отримані на час призначення (перерахунку) пенсії (крім посадових окладів, надбавок за ранг, вислугу років), визначаються у порядку, передбаченому абзацами першим і другим пункту 1 та пунктом 2 цієї постанови.

На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 зазначений пункт Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 було виключено.

Згідно зі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції, чинній з 01.01.2015 до 01.05.2016 умови та порядок перерахунку призначених пенсій державних службовців визначалися Кабінетом Міністрів України.

Вказана стаття Закону № 3723-ХІІ взагалі втратила чинність, у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII з 01 травня 2016 року.

Статтею 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яким у свою чергу, не передбачено право державних службовців на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшення грошового забезпечення працюючих державних службовців.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що законодавством, чинним до 01.01.2015, а саме статтею 37-1 Закону № 3723-ХІІ у відповідній редакції, було передбачено право осіб, які отримують пенсію державного службовця, на перерахунок її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою і було визначено умови та порядок здійснення такого перерахунку.

Однак, в наступному законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось і станом на травень 2016 року воно не регламентувало ані права особи на перерахунок її пенсії у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати працюючого державного службовця, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів звертає увагу на те, що пенсія позивачу призначена на підставі ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, а її перерахунок позивач просить здійснити за ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ, яка діяла до 01.01.2015 та дійсно передбачала можливість перерахунку пенсії державного службовця в разі підвищення розміру заробітної плати особи, працюючої на аналогічній посаді, і пунктом 4 Постанови № 865 визначались умови такого перерахунку, разом з тим, на момент збільшення розміру заробітної плати працюючого державного службовця за посадою, з якої позивач вийшла на пенсію, та на момент її звернення до відповідача із заявою від щодо перерахунку її пенсії з цих підстав, законодавство змінилось, стаття 37-1 Закону № 3723-ХІІ втратила чинність, а Постанову № 865 було викладено в іншій редакції, яка не закріплює права особи на перерахунок пенсії з цих підстав, і жодним іншим нормативно-правовим актом також не визначено, ані таке право особи, ані порядку (механізму) перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати та умов його здійснення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок її пенсії на підставі відповідної довідки не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 11 жовтня 2016 року у справі № 484/1671/16-а (К/800/26605/16) та від 07 листопада 2016 року у справі № 740/2859/16-а (К/800/29991/16).

При цьому, колегія суддів наголошує на тому, що прийняття відповідачем рішення про відмову у перерахунку пенсії позивача не призвело до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Також колегією суддів враховується правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судовою колегією також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні "Великода проти України" від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований й в рішеннях від 09.10.1979 р. у справі «Ейрі проти Ірландії» та від 12.10.2004 р. у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії», в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 99, 100, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - задовольнити.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 11 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 27 листопада 2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма