Справа № 826/13892/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30 жовтня 2017 року 11:55 № 826/13892/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МКФ-Трейд» до Одеської митниці ДФС та Митного посту «Одеса-Порт» про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МКФ-Трейд», (далі - позивач), до Одеської митниці ДФС, (далі - відповідач-1, Митниця), та Митного посту «Одеса-Порт», (далі - відповідач-2, митний орган), про:

- визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 02.08.2016 р. № 500060001/2016/610048/2, (далі - оскаржуване рішення), та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 02.08.2016 р. № 500060001/2016/00159, (далі - картка відмови), які прийняті/складені Відділом митного оформлення № 1 Митного посту «Одеса-Порт» Одеської митниці ДФС.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що митна вартість товару визначена позивачем згідно зі ст.ст. 49 та 53 Митного кодексу України, тобто за основним методом - за ціною договору. Позивачем надано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними. Незважаючи на додатково надані документи та відповідні пояснення, митний орган неправомірно прийняв рішення про коригування митної вартості за резервним методом.

Представники відповідачів у відповідне судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи відповідачі повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності їх представників до суду не надійшли.

У письмових запереченнях відповідач-1 звертав увагу суду, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, яка фактично була сплачена, або підлягає сплаті за ці товари, а також, що позивачем не було надано виписку з бухгалтерської документації, каталогів виробника, що у відповідності до вимог п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України стало підставою для прийняття рішень про коригування митної вартості.

Відповідач-2 заперечень чи пояснень до суду не надав.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Між Terracota Limited, як продавцем, та позивачем, як покупцем, 19.01.2016 р. укладено контракт № 19/01-2016, за умовами якого продавець згоден продати, а покупець - придбати товар у кількості, за ціною та в асортименті відповідно до інвойсів, які виставляються на кожну окрему поставку та є невід'ємною частиною контракту.

З метою здійснення митного оформлення отриманого за контрактом товару (фурнітура з недорогоцінних металів, що використовуються для меблів: направляючі телескопічні, 16585 комплектів, торгова марка Muller, країна виробництва Тайвань, виробник Terracota Limited, код УКТ ЗЕД товару ) позивачем подано митну декларацію від 28.07.2016 р. № 500060001/2016/007565. Митну вартість товарів позивачем визначено а першим методом - за ціною контракту.

Разом із митною декларацією позивачем, на підтвердження митної вартості товарів, надано такі документи:

- контракт;

- інвойс від 21.07.2016 р. № 1603016-1;

- додаткову угоду від 15.07.2016 р. № 1 до контракту;

- довідку про транспорті витрати від 22.07.2016 р. № 29.

В подальшому, на вимогу Митниці про необхідність надання додаткового пакету документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, позивачем листом від 29.07.2016 р. № 1/16-29 надано відповідні пояснення, до яких долучено наступні документи:

- пакувальний лист від продавця від 21.07.2016 р. № 1603;

- прайс-лист від продавця від 01.02.2016 р.;

- лист від виробника від 08.02.2016 р.;

- експортну декларацію країни відправлення від 22.07.2016 р. № 16ROIS2700E0084040;

- міжнародну товарно-транспорту накладну CMR від 21.07.2016 р. № 921717 з інформацією про позитивні результати радіологічного та фітосанітарного контролю;

- експертний висновок від 27.07.2016 р. № Ц-872 про ринкові комерційні ціни товару;

- замовлення на перевезення від 20.07.2016 р. № 1 до договору про перевезення вантажів у міжнародному сполученні від 20.07.2016 р. № 20/07/16-1;

- договір на перевезення вантажів у міжнародному сполученні від 20.07.2016 р. № 20/07/16-1.

Листом від 01.08.2016 р. № 2/16-30 позивачем знову надано пояснення на повторний запит Митниці.

Разом з тим, незважаючи на надання позивачем повного пакету документів, митним органом прийнято оскаржуване рішення та складено карту відмови.

В обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваного рішення, у графі 33 такого рішення зазначено наступне.

У п. 3.1 договору на перевезення вантажів у міжнародному сполученні від 20.07.16 р. № 20/07/16-1 визначено, що ціна на послуги узгоджується сторонами в залежності від виду та тривалості перевезення та об'єму наданих послуг перевізником, і вказуються у транспортній заявці. У наданому замовленні на перевезення від 20.07.2016 р. № 1 до вказаного договору на перевезення в графі: «Опис вантажу» серед іншого внесено: «розміщення вантажу на автомобілі», але інформація щодо вартості навантажувальних робіт як складової митної вартості, серед наданих документів, відсутня, що унеможливлює проведення перевірки включення необхідних складових митної вартості та обчислення митної вартості товару відповідно до казаної умови поставки товарів в повному обсязі.

У наданій копії декларації країни відправлення від 22.07.2016 р. № 16ROIS27000E0084040 до графи: «Статистична вартість» несена інформація, а саме: 105650,4, що не відповідає фактурній вартості товару.

Відповідно до експертного висновку від 27.07.2016 р. № Ц-872, висновок щодо вартості товару зроблено на основі наданих замовником товаросупровідних документів, проте відсутня інформація на основі яких документів, інформаційних даних експерт базує свій висновок; експертом не здійснено аналіз ринкової вартості імпортованих подібних (аналогічних) товарів у проміжок часу, наближений до дати ввезення оцінюваних товарів в митну територію України та не проаналізована кон'юнктура ринку.

У наданому до митного оформлення прайс-листі виробника товару № б/н, датованому 01/02/2016, відсутня інформація на який період часу дійсна дана цінова пропозиція.

За результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - резервний. Оскільки, відповідно до п. 2 ст. 58 Митного кодексу України, використані декларантом відомості не підтверджені документально, відповідно до п. 3 ст. 58 Митного кодексу України застосовують другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 Кодексу. У органу ДФС відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами. Відповідно до ст.ст. 62, 63 Митного кодексу України, методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в органу доходів і зборів відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Відповідно до п. 1 ст. 59 Митного кодексу України, у разі якщо митну вартість товарів не може бути визначено згідно з положеннями ст. 58 Митного кодексу України, оскільки, відповідно до п. 2 ст. 58, використані декларантом відомості не підтверджені документально, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена з використанням другорядних способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT), а саме резервним методом. З метою забезпечення повноти оподаткування товару було проведено аналіз баз даних ПІК АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС та встановлено, що наявна інформація в інформаційних ресурсах ПІК АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС щодо рівня митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, по товару за кодом згідно УКТ ЗЕД , країна походження Тайвань (TW), час експорту якого збігається з експортом оцінюваного товару на рівні: від 3,00 $/кг, також наявна інформація щодо проведення митного оформлення товару за кодом згідно УКТ ЗЕД , що ввезений на митну територію України на адресу ТОВ «МКФ-Трейд» відповідно до зовнішньоекономічного договору від 19.01.2016 р. № 19/01-2016, виробник: Terracota Limited за рівнем митної вартості -3,14$/кг за методом визначення митної вартості - резервний відповідно до митної декларації від 16.05.16 р. № /2016/165535. На підставі аналізу цін бази даних ПІК АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено по товару № 1, є більшим (митна декларація № 209140000/2016/020882 від 30.05.2016 р.), тому митну вартість визнано на рівні -3,007 доларів США за кг нетто.

Зважаючи на викладене, позивач скористався правом випустити товар у вільний обіг та оформив товар за митною декларацією від 03.08.2016 р. № 500060001/2016/007896. Крім того, 01.09.2016 р. позивач надав із листом від 31.08.2016 р. № 31/08-16 додаткові документи на підтвердження складових заявленої митної вартості товару до митної декларації від 03.08.2016 р. № 500060001/2016/007896, а саме: банківський платіжний документ (Swift) щодо оплати товару від 08.08.2016 р.; лист від банку від 18.08.2016 р. № 44/0/50-16/БТ; рахунок на оплату транспортних послуг від 04.08.2016 р. № ЮМА-000072; платіжне доручення від 11.08.2016 р. № 870.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення (ст. 257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 р. (ГААТ).

Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4 та 5 ст. 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно зі ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим п. 3.16 та п. 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналася згідно із Законом України від 15.02.2011 р. № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» , якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій ст. 58 цього Кодексу.

Зокрема, ст. 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію Митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були подані всі документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв'язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Тому, не подання або подання декларантом додатково запитаних документів не в повному обсязі, не створює для нього негативних наслідків, оскільки, у даному випадку, були подані всі передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, встановлено, що документи, які надані до митного оформлення товару, містять розбіжності.

Зокрема, у п. 3.1 договору на перевезення вантажів у міжнародному сполученні від 20.07.16 р. № 20/07/16-1 визначено, що ціна на послуги узгоджується сторонами в залежності від виду та тривалості перевезення та об'єму наданих послуг перевізником, і вказуються у транспортній заявці. У наданому замовленні на перевезення від 20.07.2016 р. № 1 до вказаного договору на перевезення в графі: «Опис вантажу» серед іншого внесено: «розміщення вантажу на автомобілі», але інформація щодо вартості навантажувальних робіт як складової митної вартості, серед наданих документів, відсутня, що унеможливлює проведення перевірки включення необхідних складових митної вартості та обчислення митної вартості товару відповідно до казаної умови поставки товарів в повному обсязі.

У наданій копії декларації країни відправлення від 22.07.2016 р. № 16ROIS27000E0084040 до графи: «Статистична вартість» внесена інформація, а саме: 105650,4, що не відповідає фактурній вартості товару.

Відповідно до експертного висновку від 27.07.2016 р. № Ц-872, висновок щодо вартості товару зроблено на основі наданих замовником товаросупровідних документів, проте відсутня інформація на основі яких документів, інформаційних даних експерт базує свій висновок; експертом не здійснено аналіз ринкової вартості імпортованих подібних (аналогічних) товарів у проміжок часу, наближений до дати ввезення оцінюваних товарів в митну територію України та не проаналізована кон'юнктура ринку.

У наданому до митного оформлення прайс-листі виробника товару № б/н, датованому 01/02/2016, відсутня інформація на який період часу дійсна дана цінова пропозиція.

Стосовно викладеного позивач надав наступні пояснення.

Так, поняття «розміщення вантажу на автомобілі» передбачає контроль розподілення ваги на вісі автомобіля і жодним чином не співвідноситься із навантажувальними роботами. Контроль розміщення є складовою послуги з перевезення, вартість якої визначена у відповідному договорі.

Умови поставки товару FCA Dornesti (згідно Інкотермс 2010) зазначені в інвойсі від 21.07.2016 р. № 1603016-1. Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року, видання МТП № 560, введені в дію з 01.01.2000 року), вибір місця постачання впливає на зобов'язання з навантаження й розвантаження товару в даному місці. Якщо постачання здійснюється з приміщення продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Оскільки відповідно до п. 3.8 додаткової угоди від 15.07.2016 р. № 1 до контракту відвантаження товару відбулося зі складу SC Ridia Serv SRL, тобто з його приміщення, то навантажувальні роботи здійснив відправник. Тобто, умови поставки, відповідно до яких визначено вартість перевезення, не підлягають додатковому підтвердженню.

Статистична вартість товару, що зазначена у графі «Статистична вартість» експортної декларації країни відправника від 22.07.2016 р. № 16ROIS2700E0084040, виражена у національній валюті країни відправлення - румунській лей, а фактурна вартість товару відповідно до інвойсу від 21.07.2016 р. № 1603016-1 - у доларах США. Тому, статистична вартість не може відповідати фактурній вартості.

В експертному висновку від 27.07.2016 р. № Ц-872 зазначена середня вартість 0,8 $/кг, а у додатках зазначено перелік посилань на інформацію (з сайтів). Експертний висновок складений акредитованим фахівцем у відповідній галузі, що, на думку позивача, свідчить про безпідставність претензій митного органу щодо використаної експертом методики визначення вартості.

Ціни в прайс-листі зазначені станом на вказану у ньому дату. Це підтверджує також і супровідний лист, з яким такий прас-лист надіслано.

Оцінюючи викладене у сукупності суд приходить до висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи повністю відповідали вимогам ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України і не створювали підстав для виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісно і достовірно та/або відсутності хоча б однієї із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Отже, висновки митного органу про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом - за ціною контракту є помилковими.

Крім того, можливе ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 11.09.2012 р. № 21-262а12.

Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування, що встановлено ч.ч. 1, 2 ст. 55 Митного кодексу України.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що митну вартість визначено за резервним методом на підставі наявної у митного органу інформації.

Частина 2 ст. 64 Митного кодексу України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті (при застосуванні резервного методу), повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Митного кодексу України інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Їх використання для здійснення митного контролю обумовлене Митного кодексу України.

Проте, за загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МКФ-Трейд» до Одеської митниці ДФС та Митного посту «Одеса-Порт» про визнання протиправними та скасування рішень є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МКФ-Трейд» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 02.08.2016 р. № 500060001/2016/610048/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 02.08.2016 р. № 500060001/2016/00159.

3. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МКФ-Трейд» () сплачений ним судовий збір у розмірі 16966,82 грн. (шістнадцять тисяч дев'ятсот шістдесят шість гривень вісімдесят дві копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС ().

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ю.Т. Шрамко