Справа № 2-а-13344/11
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 р. Справа № 2-а-13344/11
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Спаскіна О.А. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.10.2011р. по справі № 2-а-13344/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова

про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни,

ВСТАНОВИЛА:

03.10.2011 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1І.) звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Дзержинському районі м. Харкова (далі по тексту відповідач, УПФ України у Дзержинському районі м. Харкова), в якому просить суд:

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Дзержинському районі м. Харкова:

- відшкодувати на користь ОСОБА_1 усієї суми недоплаченої їй, як дитині війни, щомісячної державної соціальної допомоги з 2010 р. у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком згідно ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» з урахуванням виплачених сум та провести виплати недоплаченого по день прийняття постанови суду;

- з моменту прийняття постанови суду на весь час одержання ОСОБА_1 пенсії пожиттєво здійснювати нарахування та виплату щомісячної державної соціальної допомоги за ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування».

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.10.2011 року по справі № 2-а-13344/11 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Дзержинському районі м.Харкова про зобовязання здійснити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Дзержинському районі м.Харкова по не нарахуванню ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги як «дитині війни» за період з 03.04.2011 по 19.10.2011 року.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України у Дзержинському районі м.Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 03.04.2011 по 19.10.2011 року.

Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі міста Харкова на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанову звернуто до негайного виконання.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на неврегульованість на законодавчому рівні механізму та умов виплати допомоги особам, які мають статус "дитина війни", прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм бюджетного законодавства України та ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", що призвело до неправильного вирішення справи.

Виходячи з приписів ст. 183-2 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що позивач відповідно до ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є дитиною війни та за приписами ст.6 цього закону має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права надавши перевагу ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" над постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. за № 530 "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", як нормативно-правовому акту, що має вищу юридичну силу. Також суд правильно визначено розмір мінімальної пенсії за віком, виходячи із приписів ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки іншими законами такий розмір не врегульовано.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" (в редакції Закону до 19.06.2011 року) обмежень щодо застосування ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" встановлено не було.

Отже, нарахування та виплата за період з 03.04.2011 року дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Виходячи з системного аналізу ч.2 ст.19 Конституції України, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та приписів ч.4 ст.9 КАС України, відповідач за період з 03.04.2011 року не мав підстав застосовувати постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. за № 530 та був зобов'язаний діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", який має вищу юридичну силу, ніж зазначена постанова, нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтоване застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", колегія суддів зазначає наступне.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст.46 Конституції України та зазначеною нормою Закону.

Разом з цим, 14 червня 2011 року прийнято Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України 2011 рік", який набрав чинності 19 червня 2011 року.

Пунктом 7 частини першої цього Закону Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону України від 14 червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" 6 липня 2011 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 745 "Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Таким чином, з 23 липня 2011 року розміри виплат, передбачених ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" визначаються постановою Кабінету Міністрів України № 745 від 06.07.2011 року.

Відтак, враховуючи дату звернення позивача до суду з даним позовом, період, за який позивач просить захистити його права на отримання підвищення до пенсії як дитині війни, колегія суддів зазначає, що підстави для невиплати позивачеві зазначеного підвищення у відповідності до ст. 6 закону України "Про соціальний захист дітей війни" відсутні починаючи з 03.04.2011 року по 22.07.2011 року, зміни у зазначену статтю не вносились, а тому колегія суддів дійшла висновку щодо необґрунтованої відмови відповідача у здійсненні перерахунку пенсії за зазначений період.

При цьому, колегія суддів зауважує, що, приймаючи рішення 19.10.2011 року, суд першої інстанції необґрунтовано не обмежив строк таких виплат 22.07.2011 року, оскільки після зазначеної дати виплати повинні проводитись у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 745 від 23.07.2011 року.

Згідно з ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Отже, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції від 19.10.2011 року, в частині задоволених позовних вимог за період з 23.07.2011 року, через порушення ним норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення неправильного рішення, підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.10.2011р. по справі № 2-а-13344/11 скасувати в частині визнання протиправною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України у Дзержинському районі м.Харкова по не нарахуванню ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги як «дитині війни» за період з 23.07.2011 по 19.10.2011 року; зобовязання Управління Пенсійного фонду України у Дзержинському районі м.Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 23.07.2011 по 19.10.2011 року.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні зазначених позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

В іншій частині задоволення позовних вимог постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.10.2011 року по справі №2-а-13344/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4