Справа № 287/50/17-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Волощук В.В.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"28" листопада 2017 р. Справа № 287/50/17-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Олевського районного суду Житомирської області від "12" вересня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року позивач звернувся до Олевського районного суду Житомирської області з позовом до Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив визнати відмову відповідача у призначенні йому пенсії за віком на умовах, визначених нормою ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зниженням пенсійного віку на п'ять років, як особі, яка постійно проживала (працювала) у зоні посиленого радіологічного контролю і станом на 01 січня 1993 року прожила у цій зоні не менше чотирьох років, протиправною та зобов'язати відповідача призначити та проводити нарахування пенсії за віком на умовах, визначених нормою ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту звернення.

Позов обґрунтовано тим, що у червні 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте відповідачем відмовлено в призначенні пенсії з підстав того, що посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю видане Олевською районною державною адміністрацією, а не Житомирською обласною державною адміністрацією.

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 12.09.2017 року позов ОСОБА_3 до Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано бездіяльність Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, яка полягає у відмові у призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років, згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - протиправною.

Зобов'язано Ємільчинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_3 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років, згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 17.06.2017 року.

Зобов'язано Ємільчинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років, згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 17.06.2017 року.

В решті позову ОСОБА_3 про призначення пенсії з дня звернення, тобто з 18.06.2017 року відмовити.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи є основним документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право на користування пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " та відповідно до ст. 65 Закону має бути видане обласними державними адміністраціями, а не районними, тобто надане позивачем посвідчення видане не уповноваженим на те органом.

В судове засідання позивач та представник відповідача не з'явилися. Про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_3 має посвідчення громадянина, який постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1992р. серія НОМЕР_1 (а.с. 9).

Згідно копії паспорта ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Листом від 15.06.2017 року вих. № 1091/02 Ємільчинське ОУПФ повідомило позивача про те, що рішенням № 10 від 15.06.2017 року йому відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років з підстав того, що посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю серія НОМЕР_1 видане Олевською райдержадміністрацією, а не Житомирською обласною державною адміністрацією, як того вимагає ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

Перелік необхідних документів для призначення пенсії передбачений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. N 22-1. Згідно п.п. ґ п. 7 вказаного Порядку для призначення пенсії за віком до заяви додаються наступні документи, що підтверджують особливий статус особи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Суд встановив, що ОСОБА_3 з 26.04.1986 року по даний час проживає в с. Обище Олевського району, що підтверджується довідкою Олевської міської ради від 05.07.2017 року № 1651 (а.с. 10) .

Село Обище Олевського району Житомирської області у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року відносилося до зони посиленого радіоекологічного контролю.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи має бути видане обласною державною адміністрацією, а не Олевською райдержадміністрацією.

Відповідно до частини 4 статті 65 "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ( редакції станом на дату видачі позивачу райдержадміністрацією посвідчення - 08.12.1992року) видача посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи провадиться Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС України, Радою Міністрів Республіки Крим, державними адміністраціями областей, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Постанови КМ України N 501 від 25 серпня 1992 р. (чинної на момент видачі названого посвідчення) та Постанови КМ України від 20.01.1997 року №51 "Про порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" видача посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи провадиться державними адміністраціями областей.

Проте Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 р. № 76-VIII внесено зміни до Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме ст. 2 виключено зону посиленого радіологічного контролю. Цим же Законом статті 2 (визначення категорії зон радіоактивних забруднених територій) та 23 (Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4) Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено.

З наведеного слідує, що населений пункт у якому проживав позивач з моменту прийняття названого закону втратив правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У зв'язку з виключенням обумовленої території проживання позивача із переліку територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, позивач позбавлений можливості отримати посвідчення особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до існуючого порядку.

Відтак, позивач фізично позбавлений можливості виправити виявлений відповідачем недолік у виданому йому посвідченні.

Належність позивача до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії ніким не оспорювалась, а тому позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на час звернення до територіального органу Пенсійного фонду України позивач набув права на призначення пільгової пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», внаслідок постійного проживання в зоні радіоекологічного контролю не менше 4 років станом на 1 січня 1993 року. Подані позивачем документи не викликають сумнівів щодо його проживанні в зоні посиленого радіологічного контролю. Інших підстав неможливості призначення позивачу пенсії відповідачем не наведено, а тому відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на п'ять років є необґрунтовано, що є підставою для задоволення позову.

Проте колегія суддів звертає увагу щодо дати призначення пенсії позивачу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено з копії паспорта позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тому наступний день з дня досягнення віку - 19.06.2017 року.

Отже в даній частині постанова суду першої інстанції підлягає зміні.

Відповідно до п. 1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ємільчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково, постанову Олевського районного суду Житомирської області від "12" вересня 2017 р. змінити в частині дати призначення пенсії ОСОБА_3 вказавши дату: " з 19 червня 2017 року".

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська