Справа № 820/4818/17
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 листопада 2017 р. № 820/4818/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Шляхової О.М.,

при секретарі судового засідання - Савчук С.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: Золочівська районна державна адміністрація Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: Золочівська районна державна адміністрація Харківської області, в якому просить суд: зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області розглянути клопотання та надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 4,93 умовних кадастрових га, що у перерахунку становить 4,5777 фізичних га ріллі, розташованої за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він був прийнятий в члени колгоспу імені Кірова Золочівського району 13 травня 1992 року, перетвореному надалі в ВАТ «Промінь», де працював постійно до 2003 року та звільнився з роботи за станом здоров'я. Зазначає, що на момент видання і вступу до законної сили Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок розпаювання земель, переданих в колективну власність...», будучи членом вказаного сільськогосподарського підприємства - ВАТ «Промінь», мав право на земельний пай і відповідно службові особи господарства були зобов'язані включити його в список осіб, що мають право на земельний пай з числа земель, переданих у колективну власність вказаному КСП, а Золочівська селищна рада і Золочівська райдержадміністрації зобов'язані були перевірити вказаний список, включивши позивача з подальшою видачею на ім'я позивача відповідного сертифікату про право на земельний пай, однак цього зроблено не було, що зумовило звернення позивача із позовною заявою до районного суду із відповідним позовом. Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 10.09.2015 року у справі № 632/593/15-ц позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнане за ОСОБА_1 як за колишнім членом колгоспу ім. Кірова, що був згодом реорганізований у ВАТ «Промінь», право на земельну частку (пай) в розмірі 4,93 умовних кадастрових гектарів, з земель запасу або резервного фонду Золочівської селищної ради Харківської області.

Позивач вказує, що неодноразово звертався до відповідача із заявами та клопотаннями про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель державної власності, але отримував відповіді незрозумілого змісту, якими відповідач по суті, відмовляв у виділенні в натурі (на місцевості) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель державної власності, обґрунтовуючи різними доводами.

Позивач із вказаною відмовою не погоджується, просить суд зобов'язати відповідача надати обґрунтовану відповідь на клопотання, подане ним 23.06.2017 року та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою до відведення земельної ділянки у власність площею 4,93 умовних кадастрових га, що у перерахунку становить 4,5777 фізичних га ріллі, розташованої за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши суду заперечення, в яких просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, з підстав викладених у ньому (а.с. 52-57). Вважає, що у Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відсутні підстави для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 4,93 умовних кадастрових гектарів, з земель запасу або резервного фонду державної чи комунальної власності на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області на підставі рішення Золочівського районного суду Харківської області від 10.09.2015 року у справі № 632/593/15-ц.

Представник третьої особи - Золочівської районної державної адміністрації у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. У наданому клопотання зазначає, що за ОСОБА_1 як за колишнім членом колгоспу ім.. Кірова, що був згодом реорганізований у ВАТ «Промінь», визнано право на земельну частку (пай) в розмірі 4,93 умовних кадастрових гектарів з земель запасу або резервного фонду державної чи комунальної власності сільськогосподарського призначення Золочівської селищної ради Харківської області. (а.с. 60). При вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, приходить до висновків, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 10.09.2015 року у справі № 632/593/15-ц позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнане за ОСОБА_1 як за колишнім членом колгоспу ім. Кірова, що був згодом реорганізований у ВАТ «Промінь», право на земельну частку (пай) в розмірі 4,93 умовних кадастрових гектарів, з земель запасу або резервного фонду Золочівської селищної ради Харківської області (а.с. 11-13).

Зазначеним рішенням встановлено, що 13.05.1992 року на засіданні правління колгоспу ім.Кірова було прийнято рішення про рекомендацію зборам уповноважених про прийняття в члени колгоспу ОСОБА_1 на роботу водієм, де працював постійно до 2003 року та звільнився з роботи за станом здоров'я.

Відповідно до ч. 1 ст. 72, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 10.12.15 р. судом роз'яснено, що рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 10.09.2015 року по справі №622/593/15-ц за ОСОБА_1 як за колишнім членом колгоспу ім. Кірова, що був згодом реорганізований у ВАТ «Промінь», визнано право на земельну частку (пай) в розмірі 4,93 умовних кадастрових гектарів, з земель запасу або резервного фонду державної чи комунальної власності сільськогосподарського призначення Золочівської селищної ради Харківської області (а.с. 14-15).

Вказані рішення суду набрало законної сили.

В подальшому, з метою реалізації свого права на отримання земельної частки (паю), ОСОБА_1 неодноразово звертався до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із відповідними заявами та клопотаннями.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 02.03.2016 звернувся до Головного управління із клопотанням про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 4,93 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області, до якої позивачем були додані викопіювання з чергового кадастрового плану, рішення Золочівського районного суду, копія паспорту, копія ідентифікаційного коду.

Вказану заяву Головним управлінням розглянуто у встановлений статтею 118 Земельного кодексу України строк та надано письмову відповідь за №С-3761/0/6-4578/0/21-16 від 31.03.2016 із викладенням виявлених невідповідностей, що унеможливлювали прийняття Головним управлінням рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою в даному випадку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в подальшому 20.04.2016 звернувся до Головного управління надійшла із заявою з приводу надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 4,93 га ріллі (а не 4,93 умовних кадастрових га, як зазначено у прохальній частині позовної заяви) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Золочівського райоону Харківської області. До заяви ОСОБА_1 були додані викопіювання з чергового кадастрового плану, рішення Золочівського районного суду, копія паспорту, копія ідентифікаційного коду.

За результатами розгляду поданої заяви та доданих до неї документів Головним управлінням надано письмову відповідь за №С-7679/0/6-7831/0/21-16 від 17.05.2016, та повторно роз'яснено, що згідно з наданим рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 10.09.2015 по справі №622/593/15-ц та ухвали Золочівського районного суду Харківської області від 10.12.2015 по справі №622/593/15-ц, за заявником визнано право на земельну частку (пай) у розмірі 4,93 умовних кадастрових гектарів, натомість відповідно до заяви ОСОБА_1 бажає отримати у власність земельну ділянку орієнтовною площею 4,93 га (фізичних) без надання відповідного перерахунку.

В подальшому 26.07.2016 ОСОБА_1А звернувся до Головного управління із клопотанням стосовно надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 4,93 умовних кадастрових га, що у перерахунку становить 4,5777 фізичних га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Золочівського району Харківської області. До заяви ОСОБА_1 були додані викопіювання з чергового кадастрового плану, копію рішення та ухвали Золочівського районного суду, копія паспорту, копія ідентифікаційного коду, довідка про вартість земельної частки (паю) ріллі загальною площею 4,93 умовних кадастрових га.

За результатами розгляду поданого клопотання та доданих до нього документів відповідачем надана відповідь за №С-14525/0/6-4421/0/21-16 від 25.08.2016, в якій роз'яснено, що будь-яких зобов'язань по виділенню частки (паю) в розмірі 4,93 умовних кадастрових гектарів із земель запасу або резервного фонду Золочівської селищної ради Харківської області рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 10.09.2015 №622/593/15-ц на Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не покладалось. На підставі чого, відповідач вважає, що у Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відсутні підстави для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 4,93 умовних кадастрових гектарів, яка розташована за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області на підставі вищезазначеного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 24.01.2017 знову звертається до Головного управління із клопотанням стосовно надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 4,93 умовних кадастрових га, що у перерахунку становить 4,5777 фізичних га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва яка розташована на території Золочівського району Харківської області. До заяви ОСОБА_1 були додані копії необхідних документів.

За результатами розгляду поданого клопотання та доданих до нього документів Головним управлінням надана відповідь за №С-1410/0/6-3156/0/21-6 від 21.02.2017, в якій роз'яснено, що в процесі розгляду клопотання була здійснена перевірка місця розташування земельної ділянки, яку позивач бажає отримати у власність, за допомогою Публічної кадастрової карти України та було встановлено, що земельний масив, на якому розташовується бажана земельна ділянка, вже використовується для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а тому, надання дозволу може призвести до порушення прав інших осіб, які вже розпочали процедуру набуття права власності або користування на зазначеному масиві. Крім того, відповідач у наданій відповіді зазначив, що оскільки ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 10.12.2015 не визначено право власності на землі, за рахунок яких за ОСОБА_1 визнано право на земельну частку (пай) - державна чи комунальна, Головне управління не має можливості прийняти відповідні рішення в умовах відсутності вищенаведеної інформації.

В подальшому 19.04.2017 до Головного управління надійшло клопотання ОСОБА_1 від 19.04.2017 з приводу надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 4,93 умовних кадастрових га, що у перерахунку становить 4,5777 фізичних га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області.

До заяви ОСОБА_1 були додані викопіювання з чергового кадастрового плану, копію рішення та ухвали Золочівського районного суду, копія паспорту, копія ідентифікаційного коду, довідку про вартість земельної частки (паю) ріллі загальною площею 4,93 умовних кадастрових га, довідку Золочівської РДА Харківської області, перерахунок земельної частки (паю) в умовних кадастрових га та у фізичних га.

За результатами розгляду поданого клопотання та доданих до нього документів Головним управлінням надано обґрунтовану письмову відповідь за №С-10578/0/14-10845/0/21-17 від 18.05.2017, в якій роз'яснено, що відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність. Отже, паюванню підлягали рілля, багаторічні насадження, сіножаті та пасовища, на підставі чого Головне управління повідомило позивача про те, що у нього знову відсутні правові підстави для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

В подальшому 23.06.2017 до Головного управління надійшло клопотання ОСОБА_1 від 23.06.2017 з приводу надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 4,93 умовних кадастрових га, що у перерахунку становить 4,5777 фізичних га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області. До заяви ОСОБА_1 були додані викопіювання з чергового кадастрового плану, копію рішення та ухвали Золочівського районного суду, копія паспорту, копія ідентифікаційного коду, довідку про вартість земельної частки (паю) ріллі загальною площею 4,93 умовних кадастрових га, довідку Золочівської РДА Харківської області, перерахунок земельної частки (паю) в умовних кадастрових га у фізичних га.

За результатами розгляду поданого клопотання та доданих до нього документів повним управлінням надано відповідь №С-19286/0/6-542/0/21-17 від 20.07.2017, в якій роз'яснено, що відповідно до пункту 1 Указу Президента раїни «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95, паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність. Отже, на думку відповідача, паюванню підлягали рілля, багаторічні насадження, сіножаті та пасовища.

Крім того, відповідач у наданій відповіді зазначає, що оскільки судом (рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 10.09.2015 по справі №622/593/15-ц, ухвалою Золочівського районного суду від 10.12.2015 у вказаній справі) не вирішено питання щодо кількості умовних кадастрових гектарів площ земельних ділянок за видами угідь, зокрема, безпосередньо ріллі, отже, у Головного управління відсутні правові підстави надати ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність зазначеної земельної ділянки.

З наданих представником відповідача копій документів вбачається, що ОСОБА_1 звертався із аналогічним клопотанням до ГУ Держгеокадастру в Харківській області 23 червня 20217 року, але відповідь ним отримана не була.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Так, повноваженнями щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб наділені Головні управління Держгеокадастру у областях.

Пунктом 1 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 р. "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

В силу ч.2 ст.2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Статтею 3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" встановлено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", при неможливості надати особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 ( 720/95 ) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Пунктом 7 Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 р. "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" установлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, може бути виділена Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області позивачу шляхом надання відповідного дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 4,93 умовних кадастрових га, що у перерахунку становить 4,5777 фізичних га ріллі, розташованої за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва

Твердження управління, викладене у письмовій відповіді №С-1410/0/6-3156/0/21-6 від 21.02.2017 про те, що земельна ділянка, яку позивач бажає отримати у власність, вже використовується для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не знайшли свого документального підтвердження, доказів стосовно цих тверджень відповідачем не надано, а представником відповідача у судовому засіданні спростовані .

Таким чином, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевівши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, натомість, в свою чергу відповідач не довів правомірність своїх дій, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

Відповідно до правової позиції палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.01.2006 року, суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Крім того, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (Постанова Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі 826/4418/14).

Відповідно до приписів ч. 1 ст.244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У ході судового розгляду субєкт владних повноважень у порушення ч.2 ст.71 КАС України не подав доказів на підтвердження тієї обставини, що спірна земельна ділянка перебуває у користуванні у інших осіб.

У силу приписів ч.3 ст.2 КАС України субєкт владних повноважень повинен обрати такий практичний механізм виконання управлінської функції, при якому будуть безумовно дотримані права громадян України.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що не прийняття субєктом владних повноважень рішення по суті заяви позивача за формою поведінки є бездіяльністю і таке діяння (тобто нереалізація управлінської функції) не ґрунтується на законі.

Відтак, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області слід обтяжити обовязком прийняти рішення по суті поданого клопотання позивача.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що наведені відповідачем підстави відмови позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо вказаної ділянки, суперечать приписам Земельного кодексу України, Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 р. "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", інших приписів чинного законодавства, з огляду на що суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог та, з метою належного відновлення останніх, задовольняє позовну заяву шляхом зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області розглянути клопотання від 23.06.2017 року та надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 4,93 умовних кадастрових га, що у перерахунку становить 4,5777 фізичних га ріллі, розташованої за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з ч. 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 128, 160-163, 167, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа: Золочівська районна державна адміністрація Харківської області про зобов'язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області розглянути клопотання від 23.06.2017 року та надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 4,93 умовних кадастрових га, що у перерахунку становить 4,5777 фізичних га ріллі, розташованої за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 1 під'їзд, поверх 6,7) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.код НОМЕР_1, що мешкає за адресою: 62203, Харківська обл., Золочівський район, с. Цапівка, вул. Лугова, б. 2) у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 30 листопада 2017 року.

Суддя Шляхова О.М.