Справа № 127/18159/17
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/18159/17

Головуючий у 1-й інстанції: Вохмінова О.С.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

22 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Малик Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду в м. Вінниці, в якому просив: визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду в м. Вінниці щодо призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік та не врахування підвищення розміру пенсії за віком у разі відстрочки часу її призначення; зобов'язати управління Пенсійного фонду в м. Вінниці здійснити перерахунок та виплату, призначеної з 21.07.2017 року пенсії з урахуванням розміру середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014-2016 роки та врахувати підвищення розміру пенсії за віком у разі відстрочки часу її призначення.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції скасувати.

Позивач заперечив стосовно задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду - скасувати, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів справи, з 22.12.1998 року ОСОБА_2 призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби та деяких інших осіб».

21 липня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати за останні три календарні роки (2014-2016) відповідно до вимог ст.29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листом №172/Х-1 від 27.07.2017 року управлінням повідомлено ОСОБА_2 про те, що пенсію за віком йому призначено з 01.08.2017 року на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та для визначення розміру пенсії враховано два основні показники: зарплату і страховий стаж. Заробітна плата використана за період з 01.07.2000 року по 30.06.2017 року згідно даних персоніфікованого обліку. Індивідуальний коефіцієнт зарплати для обчислення пенсії позивача складає 3,10131. Заробітна плата для обчислення пенсії розрахована шляхом множення індивідуального коефіцієнту заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України на середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески - за 2007 рік (1197,91 грн.).

Однак, ОСОБА_2, вважаючи вказані дії незаконними та такими, що порушують його права, звернувся з даним позовом до суду.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 1-1 Закону №2262 законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058) та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно статті 7 Закону №2262 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у звязку з втратою годувальника.

Законом №1058 не регулюються порядок призначення, розміру та виплати пенсій за вислугу років особам офіцерського складу.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону №1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, частиною третьою статті 45 Закону №1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_2 призначено інший вид пенсії за іншим законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу в 1998 році призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058, позивач звернувся в липні 2017 року вперше.

Крім того, після призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262 позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

Правовий висновок щодо застосування зазначених норм права викладений у постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14, який, відповідно до приписів статті 244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні відповідних норм права.

Таким чином, оскільки позивачу пенсію за віком за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" вперше призначено у 2017 році, то має застосовуватися середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення позивача за призначенням пенсії, як це передбачено статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 29 листопада 2016 року у справі № 21-6331а15.

Однак, відносно заявлених позовних вимог в частині врахування підвищення розміру пенсії за віком у разі відстрочки часу її призначення, колегія суддів вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання, спрямованого на відновлення порушених прав, свобод та інтересів, а тому у суду не має достатніх підстав вважати або припускати, що в майбутньому відповідач буде діяти протиправно, оскільки правовідносини на майбутні періоди між сторонами в часі ще не склалися. У зв'язку із цим суд вважає, що судове рішення не може в майбутньому регулювати суспільні відносини.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № К/800/6683/14.

Частиною 1 статті 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування постанови суду І інстанції і в цій частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність заявлених позовних вимог в повному обсязі, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Статтею 202 КАС України передбачено, що підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції не правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, апеляційну скаргу слід частково задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст.ст. 71, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік при призначенні 21.07.2017 року ОСОБА_2 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці нарахувати і виплатити ОСОБА_2 пенсію за віком, починаючи з 21.07.2017 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015, 2016 роки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 27 листопада 2017 року.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.