Справа № 569/16513/17
Суддя: Кучина Н.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року

Рівненський міський суд Рівненської області
в складі головуючого судді - Кучиної Н.Г.
при секретарі - Довбенко Г.В.
з участю:
позивача ОСОБА_1 ,
представника суб"єкта владних повноважень Павлюка В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівному Департаменту патрульної служби Ручко О.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , -
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини та підстави, просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серії АР № 122597 від 23 жовтня 2017 року, винесену інспектором роти № 1 батальону Управління патрульної поліції у м. Рівне Департаменту патрульної служби Ручко О.В., про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, а провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.
Представник Департаменту патрульної поліції Павлюк В.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і у задоволенні позову просить суд відмовити. Дії інспектора по притягненню позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог Правил дорожнього руху вважає правомірними.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 23 жовтня 2017 року інспектором була винесена постанова серії АР № 122597 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно позивача ОСОБА_1 .
Як зазначено у вказаній постанові, 23 жовтня 2017 року близько 12 год. 00 хв. в місті Рівне на вулиці Словацького, 1, позивач порушив правила зупинки транспортним засобом Toyota Highlander, н.з. НОМЕР_1 , а саме, здійснивши зупинку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушив п. 15.9 и ПДР.
Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що водій автомобіля скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, постановив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.
Вказану постанову суд визнає протиправною, а тому вона підлягає скасуванню.
Частиною 1 ст.122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Як слідує з оскаржуваної постанови, позивач ОСОБА_1 як водій автомобіля Toyota Highlander, н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку з порушенням правил дорожнього руху.
Висновок про порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху суд визнає недоведеним та безпідставним і з таким висновком погодитися не може.
Позивач факт порушення заперечив, посилаючись на те, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складання, є незаконною, оскільки позивач підвозив пасажира, який є інвалідом ІІІ групи до Головного управління праці та соціального захисту населення, що знаходиться по вулиці Словацького, 1 в м. Рівне і зупинка його була вимушеною. Однак, інспектор не врахував його зауважень та пояснень при складанні постанови та не допитав свідка.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що він є інвалідом ІІІ групи, того дня , зустрівшись у лікарні з позивачем попросив позивача завезти його до Головного управління праці та соціального захисту населення, що знаходиться по вулиці Словацького, 1 в м. Рівне. ОСОБА_1 погодився, оскільки чекав матір до якої приїхав у лікарню і мав час. Останній підвіз його та зупинився біля Головного управління праці та соціального захисту населення, повернувшись назад до автомобіля побачив, що до водія підійшов інспектор і вказав, що той порушив правила зупинки, при цьому водій пояснював інспектору, що він привіз людину, яка є інвалідом і зупинка була вимушеною для висадки пасажира і поспішав назад їхати до лікарні, оскільки у нього в тяжкому стані перебуває матір, однак інспектор всі ці доводи до уваги не взяв. Суду підтвердив, що позивач пояснював поліцейським, що спочатку завіз маму до лікарні, після чого підвіз його до Головного управління праці та соціального захисту населення, так як, він має проблеми з опорно- руховим апаратом, то попросив почекати, в подальшому позивач знову мав їхати до лікарні забрати свою маму. Суду вказав, що поліцейські в категоричній формі відмовились брати у нього пояснення як у свідка, крім того, навіть, всупереч вимог закону не записали його даних як свідка та не дали можливості викласти свої пояснення письмово. Пояснив, що поліцейські при винесенні постанови виміри щодо відстані не здійснювали, а також зазначив, що у вказаному місці завжди стоять автомобілі, оскільки там місце для зупинки авто.
Разом з тим, представник відповідача не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів, які свідчили б про те, що позивач порушив правила дорожнього руху, оскільки факт порушення зафіксований на припущеннях. Інспектором не було проведено вимірювання відстані від місця виїзду до місця зупинки транспортного засобу позивача, а також не здійснено схематичного відображення(ні фото фіксації) місця зупинки ТЗ та місце виїзду з прилеглої території.
Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Оцінюючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення не доведений і не встановлений.
Відповідно до положень ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З оглянутого в судовому засіданні відео з нагрудних камер поліцейських вбачається, що водій намагався пояснити інспектору, що дійсно підвіз людину, яка є інвалідом ІІІ групи до Головного управління праці та соціального захисту населення, що знаходиться по вулиці Словацького, 1 в м. Рівне і поспішав у лікарню до тяжко хворої матері, тобто зупинка була вимушеною і недовготриваючою.
Крім того, з вказаного відео вбачається, що здійснивши зупинку автомобіляToyota Highlander, н.з. НОМЕР_1 у вказаному місці, водій, будь яких перешкод для інших учасників дорожнього руху не вчинив.
При винесенні вказаної постанови суд оцінює пояснення ОСОБА_1 як правдиві, оскільки вони повністю відповідають поясненням, що подані представником відповідача, які позивач надавав поліцейським на місці.
Враховуючи, що в судовому засіданні не здобуто належним та допустимих доказів щодо умисного порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а всі сумніви щодо винуватості особи у вчиненні правопорушення, відповідно до Конституції України, трактуються на користь позивача, а відтак постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності серії АР № 122597 від 23 жовтня 2017 року та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги про закриття провадження по справі суд приходить до висновку, що в цій частині необхідно відмовити, виходячи з наступного.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критерієм, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за наявними критеріями.
Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративним - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.11,17,18,71,72,94,160,161,162,163,186 КАС України, суд, -
В И Р I Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Рівному Департаменту патрульної служби Ручко О.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити частково.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 122597 від 23 жовтня 2017 року, винесену інспектором роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне Департаменту патрульної поліції, за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу 255 гривен - скасувати.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.
Суддя: Кучина Н.Г.