Справа № 163/2359/17
Суддя: Гайдук А. Л.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/2359/17
Провадження № 2-а/163/89/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

за участі секретаря - Голядинець О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів - Голік Е.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області,Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги, -

в с т а н о в и в :

13.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з зазначеним позовом, у якому просив визнати незаконними дії Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області (далі - Управління ДСНС України у Волинській області) щодо розрахунку та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю 3-ї групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, та зобов'язати зазначене Управління нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, у розмірі 36 місячних грошових забезпечень на момент звільнення, виходячи із посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення із врахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він є інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби з 2001 по 2016 рік в органах та підрозділах Міністерства надзвичайних ситуацій України, правонаступником якого є Державна служба України з надзвичайних ситуацій, та на даний час є пенсіонером. 27.09.2016 року його було звільнено з займаної посади головного інспектора Любомльського районного відділу УДСНС у Волинській області за станом здоров'я із зняттям з військового обліку. Відповідно до медичної документації, йому було встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням військової служби з втратою працездатності на 40 відсотків, що слугувало підставою для нарахування та виплати йому одноразової допомоги в сумі 50310,00 грн., у відповідності до підпункту 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України №908 від 11.07.2007 року «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту». Такий розмір допомоги вважає значно меншим, ніж встановлений законодавством, оскільки він обрахований лише з розміру посадового окладу, окладу за спеціальним званням, відсоткової надбавки за вислугу років за останньою посадою, в той час, як до складових його грошового забезпечення, згідно грошового атестату, входять також надбавка за виконання особливо важливих завдань та премія. Тому така одноразова допомога йому повинна бути виплачена, виходячи з грошового забезпечення, яке відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року №1294, складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

За клопотанням представника відповідача - Управління ДСНС України у Волинській області, у відповідності до положень ст.52 КАС України, ухвалою суду від 25.10.2017 року до участі в справі в якості другого відповідача залучено Державну службу України з надзвичайних ситуацій.

Представник відповідача - Управління ДСНС України у Волинській області на позовну заяву ОСОБА_1 подала заперечення, у яких зазначила, що позивача було звільнено зі служби цивільного захисту у спеціальному званні - майор служби цивільного захисту, тому, в силу ст.101 Кодексу цивільного захисту України (долі - Кодекс ЦЗ), він відноситься до кола спеціальних суб'єктів права, а його правовий та соціальний статус регулюється спеціальним законодавством, яким у спірних правовідносинах є Кодекс ЦЗ та Порядок виплати одноразової грошової допомоги, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №908 від 11.07.2007 року, у відповідності до якого проведено обрахунок та виплату позивачу одноразової допомоги, у зв'язку з встановленням інвалідності. Враховуючи спеціальний правовий статус позивача, інший порядок при визначені розміру такої допомоги, в тому числі щодо осіб, які проходять військову службу, не може бути застосований.

Представник другого відповідача - Державної служби України з надзвичайних ситуацій також подала письмові заперечення, у яких вказала, що за своєю правосуб'єктністю позивач відноситься до спеціальної категорії суб'єктів права, правовідносини з якими регулюються нормами спеціального законодавства у сфері цивільного захисту, а саме: Кодексом ЦЗ, Законом України «Про затвердження Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту», Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 року №539, Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №908 від 11.07.2007 року тощо. В той же час, суб'єктами Закону України від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов'язок і військову службу» є військовослужбовці, військовозобов'язані, резервісти та його дія не поширюється на осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту. Позивач з 2008 року переатестувався із «внутрішньої служби» на «службу цивільного захисту», його інвалідність пов'язана саме із проходженням служби цивільного захисту, він був звільнений наказом УДСНС України у Волинській області саме зі служби цивільного захисту, а не військової служби, а тому посилання позивача про необхідність застосування відносно нього Закону України від 25.03.1992 року №2232-ХІІ є безпідставними. Стосовно формулювання у свідоцтві про хворобу позивача «встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням військової служби», то, як на момент звільнення позивача зі служби цивільного захисту, так і на сьогоднішній день, єдиним нормативно-правовим актом з питань проведення військово-лікарської експертизи є Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 (далі - Положення № 402), у якому наведено форму постанови ВЛК, яка за своїм змістом є типовою, а відтак коригуванню (доповненню, зміни) не підлягає. До 2008 року, тобто до переатестації, позивач проходив саме «внутрішню службу», а не «військову службу» та дану обставину не заперечено самим позивачем у позові. Оскільки позивача визначено, як непридатного до проходження служби цивільного захисту та необхідністю в подальшому його направлення до військкомату для постановки на військовий облік відповідно до Закону України № 2232-ХІІ, ЦЛЕК винесла постанову про причинний зв'язок захворювання позивача керуючись Положенням № 402 з висновком про непридатність останнього не тільки до служби цивільного захисту, але й до військової служби з виключенням з військового обліку. Окрім цього, вказала на безпідставність доводів позивача про те, що розмір одноразової допомоги повинен обраховуватись, виходячи з грошового забезпечення згідно грошового атестата, оскільки законодавством визначено вичерпний перелік випадків, у яких видається такий атестат, який не включає у себе його використання для виплати одноразової грошової допомоги, у зв'язку з настанням інвалідності. Крім цього, пунктом 5 Порядку №908 визначено вичерпний перелік документів, які необхідні для виплати одноразової грошової допомоги, тому включення до довідки про грошове забезпечення усіх складових грошового забезпечення позивача з урахуванням грошового атестату було б грубим порушенням норм Порядку №908 зі сторони УДСНС України у Волинській області та ДСНС. Безпідставними є й посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», оскільки її суб'єктами є лише особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які в установленому порядку проходять службу цивільного захисту та яким відповідно до нормативно-правових актів нараховується грошове забезпечення під час проходження ними такої служби. УДСНС України у Волинській області та ДСНС не могли та не можуть збільшити розмір грошової допомоги Позивачу, оскільки в Порядку № 908 передбачено вичерпний перелік складових грошового забезпечення (утримання), з яких обчислюється одноразова грошова допомога. Збільшення такої допомоги буде безпідставним витрачанням бюджетних коштів, що тягне за собою кримінальну відповідальність. Також зауважила, що нарахування одноразової грошової допомоги позивачу у розмірі, згідно з його позовними вимогами, буде таким, що останній отримав би допомогу не як особа, яка має III групу інвалідності, а фактично його буде прирівняно до сім'ї особи рядового або начальницького складу, яка загинула під час участі в антитерористичній операції, або померла внаслідок поранень, що в свою чергу нівелює соціальну значимість постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 606, якою внесено доповнення до Порядку №908 та якою встановлено підвищений рівень грошового забезпечення сім'ї особи рядового або начальницького складу, яка загинула під час участі в антитерористичній операції, або померла внаслідок поранень. Звернула увагу суду, що положення статті 118 Кодексу ЦЗ не визнані у встановленому порядку неконституційними, а оскільки пункт 3 Порядку № 908 (із усіма його змінами) та й вцілому Порядок КМУ № 908 також не визнані протиправними, нечинними та такими, що не відповідають нормативно-правовим актам вищої юридичної сили, тому підлягають застосуванню в даних спірних правовідносинах. З наведених підстав вважає, що УДСНС України у Волинській області та ДСНС при визначенні розміру грошової допомоги позивачу діяли в межах та у спосіб, визначений законодавством України у сфері цивільного захисту, а тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, з наведених у позові підстав, та просив його задовольнити.

Представник відповідачів: Управління ДСНС України у Волинській області та Державної служби України з надзвичайних ситуацій в суді позов не визнала з підстав, наведених у запереченнях, та просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи, а саме, послужного списку ОСОБА_1 встановлено, що останній в Збройних силах України службу не проходив, з вересня 2001 року проходив внутрішню службу в МВС України, з лютого 2003 року - в органах та підрозділах МНС України, у 2008 році в порядку переатестації - прийнятий на службу цивільного захисту, яку проходив в підрозділах Управління МНС України у Волинській області та з 2013 року - в Управлінні ДСНС України у Волинській області до 27.09.2016 року.

Відповідно до витягу із наказу (по особовому складу) Управління ДСНС України у Волинській області від 26.09.2016 року №458 «Про звільнення із служби та звільнення від виконання службових обов'язків у зв'язку з хворобою», майора служби цивільного захисту ОСОБА_1, головного інспектора Любомльського районного відділу Управління ДСНС України у Волинській області, відповідно до Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, звільнено зі служби цивільного захисту у відставку (із зняттям з військового обліку) за пунктом 176 підпунктом 3 (за станом здоров'я).

З цього ж наказу Управління ДСНС України у Волинській області вбачається, що звільнення позивача мало місце, у зв'язку з визнанням останнього Центральною лікарсько-експертною комісією ДСНС України непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, а також на підставі подання начальника відділу державного нагляду (контролю) у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту Яручика Р.М., свідоцтва про хворобу ЦЛЕК ДСНС України від 20.09.2016 року №1541 та рапорта ОСОБА_1

Згідно свідоцтва про хворобу ЦЛЕК ДСНС України від 20.09.2016 року №1541, ОСОБА_1 непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

З копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №747863 від 24.02.2017 року вбачається, що позивачу встановлено третю групу інвалідності, що пов'язано з проходженням військової служби.

На виконання пункту 6 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №908 від 11.07.2007 року (далі - Порядок від 11.07.2007 року №908), Управлінням ДСНС України у Волинській області 06.03.2017 року за вих.№01.11/979 надіслано на адресу Державної служби України з надзвичайних ситуацій Департаменту економіки і фінансів визначений пакет документів щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як такому, що отримав захворювання, у 2017 році визнаний інвалідом ІІІ-ї групи.

Відповідно до цього ж листа, керівництво Управління ДСНС України у Волинській області вважало, що позивач має право на отримання вказаної грошової допомоги у розмірі 36 місячних грошових забезпечень в сумі 50310,00 грн., виходячи із наведених у довідці від 06.03.2017 року №230 видів грошового забезпечення ОСОБА_1, до яких включено: посадовий оклад в розмірі 950,00 грн., оклад за спеціальним званням - 125,00 грн., надбавка за вислугу років - 322,50 грн., а всього - 1397,50 грн.

На засіданні комісії з призначення одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту 16.05.2017 року (витяг з протоколу №3), комісією прийнято рішення про виплату інваліду ІІІ-ї групи ОСОБА_1, згідно підпункту 2 пункту 2 Порядку від 11.07.2007 року №908, одноразової грошової допомоги в сумі 50310,00 грн.

25.05.2017 року Управлінням ДСНС України у Волинській області прийнято наказ №134 про перерахунок ОСОБА_1 отриманих коштів для виплати останньому одноразової грошової допомоги в сумі 50310,00 грн.

Не погоджуючись із визначеним розміром одноразової грошової допомоги, позивач звернувся в суд з зазначеним позовом, вказавши, що відповідач протиправно здійснив нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги без врахування інших складових його грошового забезпечення, виходячи із грошового атестату, до якого, окрім вище наведених виплат, включено премію (2096,25 грн.) та надбавку за виконання особливо важливих завдань (698,70 грн.), а загальний розмір грошового забезпечення визначено на рівні 4192,50 грн., тому розмір одноразової допомоги, яка йому мала бути виплачена, становить 150930,00 грн. (4192,50 х 36), а не 50310,00 грн.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступні положення чинного законодавства України.

Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту, їх права та обов'язки визначаються Кодексом цивільного захисту України, Законом України «Про затвердження дисциплінарного статуту служби цивільного захисту», Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №593 від 11.07.2013 року (далі - Положення від 11.07.2013 року №593).

У частині 1 статті 101 Кодексу ЦЗ визначено, що служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 Положення від 11.07.2013 року №593, служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період. Особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання. Особи рядового і начальницького складу належать до персоналу (кадрів) ДСНС. Статус особи рядового і начальницького складу підтверджується службовим посвідченням, форма та порядок видачі якого встановлюються ДСНС.

Отже, позивач є особою, статус якої визначено та регулюється відповідно до положень Кодексу ЦЗ.

Частиною 2 статті 125 Кодексу ЦЗ передбачено, що порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", серед іншого, затверджено схеми посадових окладів осіб рядового і молодшого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, та визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Аналогічні положення щодо визначення грошового забезпечення містить і пункт 3 Розділу І Інструкції про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.04.2015 року № 475 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294.

За змістом статті 115 Кодексу ЦЗ, держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів управління та сил цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Статтею 118 Кодексу ЦЗ передбачена виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту.

Так, згідно частини 2 вказаної статті Кодексу ЦЗ, у разі травми або поранення, заподіяного особі рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту під час виконання службових обов'язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що стався у період проходження служби, пов'язаного з виконанням службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності такій особі виплачується одноразова грошова допомога у розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою у порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності особою рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту у період проходження служби у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.3 даної норми, у всіх випадках розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) особи рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту не може бути меншим за стократний розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на час виплати допомоги.

Отже, наведеною статтею 118 Кодексу ЦЗ передбачено право осіб рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту на отримання, за наявності передбачених нею обставин, одноразової грошової допомоги, а також закріплено максимальний розмір такої допомоги, при цьому повноваження на встановлення порядку й умов її виплати делеговано Уряду.

На виконання статті 118 Кодексу ЦЗ, Кабінет Міністрів України постановою №908 від 11.07.2007 року затвердив Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, згідно з підпунктом 2 пункту 2 якого грошова допомога виплачується, зокрема, особам рядового і начальницького складу у разі настання інвалідності в період проходження служби та особам, звільненим із служби у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення, а якщо інвалідність настала внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, незалежно від строку, який минув після звільнення із служби, у розмірі 36-місячного грошового забезпечення - інвалідам IІІ групи.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що розмір одноразової грошової допомоги визначається виходячи з окладу за спеціальним званням, відсоткової надбавки за вислугу років, посадового окладу за останньою посадою, яку займала особа рядового або начальницького складу на день загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання, установлення інвалідності, а особа, звільнена із служби, - на день звільнення.

З наведеного слід зробити висновок, що указана норма не визначає складові грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які б суперечили визначенню такого забезпечення, закріпленому у постанові № 1294 чи Інструкції, а лише відповідно до частини другої статті 118 Кодексу ЦЗ встановлює порядок визначення розміру грошової допомоги, передбаченої цією статтею, яка до того ж не визначає одиницею обчислення допомоги саме грошове забезпечення відповідних осіб.

Таким чином, питання, пов'язані із проходженням громадянами України служби цивільного захисту, соціальним та правовим захистом осіб рядового і начальницького складу такої служби, грошовим забезпеченням цих осіб, як і питання щодо виплати їм допомоги у разі травми, поранення чи інвалідності, що заподіяні чи настали у період проходження служби, врегульовані спеціальним законодавством.

В той же час, не підлягають застосуванню до спірних правовідносинах положення Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки його нормами встановлено систему соціального та правового захисту іншого кола суб'єктів, а саме, виключно щодо військовослужбовців та членів їх сімей.

Зокрема, відповідно до ст.3 цього Закону, його дія поширюється на:

1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов'язок за межами України, та членів їх сімей;

2) військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;

3) військовозобов'язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Отже, підстав для висновку про поширення положень Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 на спірні правовідносини, які виникли з приводу виплати передбаченої статтею 118 Кодексу ЦЗ грошової допомоги, немає.

Щодо формулювання у свідоцтві про хворобу позивача «непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку», то в цій частині суд в повній мірі погоджується з обґрунтуванням даного питання представником Державної служби України з надзвичайних ситуацій про те, що викладена в медичній документації інформація сама по собі не визначає правового статусу позивача, а лише встановлює причинно-наслідковий зв'язок захворювання та визначення групи інвалідності.

Таким чином, підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №908 від 11.07.2007 року, регулюються відносини щодо осіб, статус яких визначено Кодексом ЦЗ, саме такою особою і є позивач, тому застосуванню підлягають положення саме цього Порядку, оскільки в даному випадку вони є спеціальними по відношенню до положень постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 червня 2017 року № 21-2497а16.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.3 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій при розрахунку розміру одноразової грошової допомоги ОСОБА_1, а Управління ДСНС України у Волинській області при поданні пакету документів для розрахунку такої допомоги, діяли на підставі та в межах, передбачених чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 17, 71, 86, 159, 160, 163, 167, 186 КАС України, на підставі ст.118 Кодексу цивільного захисту України, постанови Кабінету Міністрів України №908 від 11.07.2007 року «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), травми або поранення, захворювання чи інвалідності осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту», суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволення позову ОСОБА_1 до Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області,Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги - відмовити за його безпідставністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любомльський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 28.11.2017 року.

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук