Справа № 826/8612/14
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8612/14 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є. В. Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

30 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Губської О. А., Парінова А. Б.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представників позивача Ільїної Д. В., Іванової О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Електростандарт» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Електростандарт» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Електростандарт» звернулося до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 07 від 23.12.2013 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.08.2014 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 р., позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.03.2016 р. постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.08.2014 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 р. скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2017 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, в період з 11.11.2013 року по 22.11.2013 року відповідачем проведена планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2010 р. по 31.12.2012 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2010 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено відповідний акт № 745/26-55-22-07 від 06.12.2013 року (далі - акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення п. 201.10 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість всього у сумі 4490452, 00 грн.

На підставі встановлених порушень ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві 23.12.2013 року прийнято податкове повідомлення-рішення № 207, яким збільшено позивачу суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 5492159, 00 грн., в тому числі за основним платежем - 4507096, 00 грн., штрафні (фінансові) санкції - 985063, 00 грн.

Перевіркою встановлено, що в перевіряємому періоді позивачем задекларовано податковий кредит з ПДВ на загальну суму 10045596, 00 грн.

Також в акті зазначено, що перевіркою відображених у рядку 10.1 Декларацій «Придбання з податком на додану вартість на митній території України товарів (послуг)» показників за перевіряємий період встановлено, що на формування цього показника мали вплив операції по придбанню електротоварів у постачальників, оренда приміщення, комунальні послуги та інше.

За результатами проведеної перевірки встановлено заниження податкового кредиту з ПДВ на суму 4520895, 00 грн. за податковими накладними, виписаними контрагентами-постачальниками ТОВ «АБВ ЛТД» (основний постачальник за перевіряємий період), ДП «Ітон Електрик», ТОВ «Алан Електро», ТОВ «Союз Світло України», ТОВ «Воля Кабель», ПП «Енергодар», ТОВ «ТД «Одескабель», ТОВ «Метро Ке енд Кері Україна», ІП «АІС-Столиця», ТОВ «КВК-Електро», ТОВ «Інпромт», ТОВ «АБЛ Сурсум УА», ТОВ «Депс групп», ТОВ «Оберіг Ф», ТОВ «НВЦ «Вертикаль», ТОВ «ІСК «Трансекспо», ТОВ «Ело Лтд», ТОВ «Евроседіа», ТОВ «Галант Пол електрика» та ін. з порушеннями порядку заповнення таких податкових накладних.

З матеріалів справи також вбачається, що позивачем було подано до податкового органу додатки № 8 «Заява про відмову постачальниками надати податкові накладні (порушення ними порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних)» до податкових декларацій з ПДВ за період з березня 2011 року по грудень 2012 року, де підприємством заявлено про порушення продавцями порядку заповнення податкових накладних (не вказано вид цивільно-правового договору, номенклатура російською мовою, номер податкової містить більше семи цифр, скорочена назва постачальника, відсутні коди УКТ ЗЕД, податковий номер не відповідає особі, яка зареєструвала податкову накладну тощо).

Зважаючи на те, що позивачем до поданих заяв не було додано товарних чеків чи іншої первинної документації, відповідач прийшов до висновку про недотримання позивачем вимог податкового законодавства в цій частині та, відповідно, зменшив податковий кредит позивача у зв'язку з неналежно оформленими податковими накладними.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 38 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Нормами п. 201.1 ст. 201 цього Кодексу встановлено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України); ї) номер та дата митної декларації, за якою було здійснено митне оформлення товару, ввезеного на митну територію України.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі відмови продавця товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника, яка є підставою для включення сум податку до складу податкового кредиту. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

В розумінні вказаної норми, саме подана заява надає право покупцю включити ПДВ до податкового кредиту, однак, з обов'язковим наданням первинної документації, що має підтвердити реальність господарських операцій.

Колегія суддів зауважує, що принцип добросовісності платника податку не є абсолютним.

Хоча дії, передбачені законодавством для отримання права на включення сум ПДВ до податкового кредиту у вигляді подання відповідних скарг, позивачем були вчинені, втім, позивачем не було дотримано імперативної вимоги, передбаченої п. 201.10 статті 201 ПК України.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 23.11.2017 р. представник позивача категорично зауважила, що товарні чеки були надані позивачем разом з поданими скаргами, а вся належним чином оформлена документація була доступною при проведенні податкової перевірки.

Натомість, в судовому засіданні суду першої інстанції 29.07.2014 р. згідно технічного запису доводи позивача були протилежними, та його представник зазначила, що первинна документація надавалася лише в процесі проведення податкової перевірки, а до скарг були подані виключно копії податкових накладних.

В матеріалах справи наявні заяви позивача зі штампом податкового органу про їх прийняття та зазначенням у них, що до заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів у кількості: 100 арк. (а. с. 98 Т. 1, зворот), 114 арк. (а. с. 216 Т. 1), 102 арк. (а. с. 88 Т. 2), 109 арк. (а. с. 197 Т. 2), 105 арк. (а. с. 62 Т. 3, зворот), 159 арк. (а. с. 176 Т. 3), 117 арк. (а. с. 103 Т. 4, зворот), 94 арк. (а. с. 14 Т. 5, зворот), 93 арк. (а. с. 160 Т. 5, зворот), 119 арк. (а. с. 76 Т. 7), 152 арк. (а. с. 202 Т. 7, зворот), 172 арк. (а. с. 111 Т. 8), 168 арк. (а. с. 4 Т. 9), 134 арк. (а. с. 181 Т. 9, зворот), 102 арк. (а. с. 68 Т. 10), 185 арк. (а. с. 180 Т. 10), 56 арк. (а. с. 126 Т. 11), 180 арк. (а. с. 51 Т. 12), 210 арк. (а. с. 241 Т. 12), 28 арк. (а. с. 207 Т. 12, зворот), 56 арк. (а. с. 24 Т. 14).

Вказана кількість додатків відповідає кількості податкових накладних, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відтак доводи позивача в цій частині спростовуються матеріалами справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що подані позивачем до податкового органу скарги без первинної документації свідчать про недотримання позивачем вимог п. 201.10 статті 201 ПК України, що, в свою чергу, не дає права останньому на включення сум податку до складу податкового кредиту.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Електростандарт» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Електростандарт» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя О. А. Губська
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст ухвали виготовлено 30.11.2017 р.)