Справа № 2а/2218/3582/11
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 2а/2218/3582/11

21 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Граб Л.С.

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького апеляційного адміністративного суду із заявою про зміну способу і порядку виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року у справі №2а/2218/3582/11 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про стягнення заборгованості.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду Вінницької області від 17 березня 2015 року призначено до розгляду в судовому засіданні на 21 листопада 2017 року о 10:30 год.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення заяви, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради задоволено частково; визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради щодо відмови в перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до розмірів, передбачених ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за 2010 рік; зобов'язано управління праці та соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням виплачених сум.

Вказана постанова суду набрала законної сили 17 березня 2015 року.

За судовим рішенням 6 жовтня 2015 року було видано виконавчий лист про зобов'язання управління праці та соціального захисту населення і охорони здоров'я Хмельницької міської ради перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік у розмірі 5 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням виплачених сум.

Вказаний виконавчий лист був двічі пред'явлений до виконання, однак постановами державного виконавця ВП №49363829 від 21 грудня 2015 року та ВП №50494997 від 31 травня 2017 року його було повернуто без виконання у зв'язку з відсутністю коштів у Державному бюджеті України.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 18 жовтня 2017 року ОСОБА_1 поновлено строк пред'явлення виконавчого листа № 2а/2218/3582/11 до виконання.

На підставі положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» ОСОБА_1 19 січня 2017 року звернувся із заявою до Управління державної казначейської служби України у м. Хмельницькому про вжиття заходів, направлених на повне і своєчасне виконання постанови суду від 17 березня 2015 року.

20 січня 2017 року Управлінням державної казначейської служби України у м. Хмельницькому виконавчий лист повернуто без виконання з посиланням на ст. 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки Державне казначейство не може зобов'язати державний орган виконати рішення.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та стаття 14 КАС встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Ст. 263 КАС передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. При цьому, відстрочити або розстрочити, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення суд може лише у виняткових випадках.

При сукупному аналізі вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку, що для відстрочення, розстрочення виконання рішення та зміни способу його є такі підстави: для розстрочення та відстрочення - обставини, що ускладнюють виконання, а для зміни способу і порядку виконання - обставини, які роблять виконання неможливим.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що 11 листопада 2014 року Верховний Суд України з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, прийняв постанову у справі №21-394а14 за позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ в Новоград-Волинському районі Житомирської області (правонаступник - управління ПФУ в м. Новограді-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області) про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Вищезазначеним рішенням Верховний Суд України виклав позицію щодо вирішення аналогічних спорів.

Так, у справі №21-394а14 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що зміна на підставі статті 263 КАС способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання органу ПФУ здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Відповідно до ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, обраний Вінницьким апеляційним адміністративним судом при винесенні постанови від 17 березня 2015 року спосіб захисту порушеного права відповідає змісту спірних правовідносин.

З урахуванням наведеного, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви позивача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року.

Керуючись 263 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2015 року відмовити.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Боровицький О. А. Граб Л.С.