Справа № 826/8472/16
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 листопада 2017 року № 826/8472/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства «Підприємство Березанської виправної колонії УДПтС України в м.Києві та Київській області (№95)»
до третя особаУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь»
прозобов'язання вчинити певні дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Підприємство Березанської виправної колонії УДПтС України в м. Києві та Київській області (№95)» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича (далі по тексту - відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в якому просить суд з урахуванням зміни позовних вимог:

- зобов'язати Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» вчинити дії -визнати кредиторські вимоги на суму 240 325,75грн.та включити до реєстру вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» кредиторські вимоги Державне підприємство «Підприємство Березанської виправної колонії УДПтС України в м. Києві та Київській області (№95)».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.06.2016 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У зв'язку з припиненням повноважень судді ОСОБА_8 на підставі «Положення про автоматизовану систему документообігу в адміністративних судах» справу №826/8472/16, передано на розгляд головуючому судді Смолію І.В.

Ухвалою суду від 28.04.2017 вказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 07.09.2017.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що невчасне подання ним з поважних причин заяви до Фонду не може бути підставою для позбавлення його законних прав на включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Відповідач в свої запереченнях зазначив, що згідно частин 1-4 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь- які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку. Вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодувань за вкладами.

Третьою особою, пояснень щодо заявлених вимог не надано.

В судовому засіданні 07.09.2017 за згодою сторін суд ухвалив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи викладене, керуючись частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Між Державним підприємством «Підприємство Березанської виправної колонії УДПтС України в м. Києві та Київській області (№95)» (Клієнт) та ПАТ «Банк «Київська Русь» (Банк) укладено договір банківського рахунку №107909 від 26.11.2013 за умовами договору Банк відкриває клієнту поточний (поточні) рахунок (рахунки) НОМЕР_1 у національній та іноземній валютах та здійснює його розрахунково-касове обслуговування.

На банківському рахунку останнього зберігались кошти в розмірі 240 325,75грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією виписки по особовому рахунку НОМЕР_1 за 20.03.2015.

У той же час, на підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь до категорії неплатоспроможних» №190 від 19.03.2015, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» №61 від 19.03.2015, згідно з яким з 20.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь».

Уповноваженою особою Фонду Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» призначено Волкова Олександра Юрійовича.

На підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» №460 від 16.07.2015 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» №138 від 17.07.2015, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова Олександра Юрійовича строком на 1 рік з 17.07.2015 по 16.07.2016 включно.

Державне підприємство «Підприємство Березанської виправної колонії УДПтС України в м. Києві та Київській області (№95)» 17.09.2015 звернулось з заявою про задоволення вимог кредитора.

Листом 9094/14 від 07.10.2015 начальник управління документального забезпечення Москаленко І.І. повідомив, що частиною 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено строк, протягом якого кредитори мають право заявити свої кредиторські вимоги до банку, який перебуває у стані ліквідації - 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України». Публікацію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» здійснено в газеті «Голос України» №131 (6135) від 23.07.2015. Таким чином, визначений законодавством строк для виставлення кредиторських вимог тривав з 23.07.2015 до 25.08.2015 включно.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних прийняла рішення №1085 від 23.06.2016 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «БАНК «Київська Русь» на два роки до 16.07.2018 включно. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича на два роки до 16.07.2018 включно.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до адміністративного суду. Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову виходячи з наступного.

Стосовно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 16.02.2016 у справі №21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі №826/20410/14, щодо того, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, суд зазначає наступне.

Так, згідно з частиною першою статті 244І Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частиною першою статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Однак, суд вважає за доцільне та необхідне відступити від правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України виходячи із нижче викладених мотивів.

Висновок Верховного Суду України у зазначеній постанові зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вищевказані спірні правовідносини, які врегульовані нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому спори, які виникають на стадії ліквідації банку належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Проте, проаналізувавши положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд приходить висновком, що ним регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються в порядку господарського судочинства.

Однак, суд звертає увагу на те, що в даній адміністративній справі вирішуються спірні відносини в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Вказаний Закон є спеціальним, яким в свою чергу врегульовано правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України (статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Системний аналіз положень вищезазначеного Закону дає підстави суду дійти до висновку, що в даному випадку ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку в силу відмінного правового регулювання відрізняється від процедури передбаченої Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Зокрема, в силу положень статті 7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин в частині задоволення кредиторських вимог в силу Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство в Господарському суді.

Натомість, у даному випадку, ліквідація банку, здійснюється на підставі Постанови Правління Національного банку України в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким в свою чергу не передбачено порушення справи про банкрутство в Господарському суді, а тому в даному випадку застосування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до спірних правовідносин не підлягає і, як наслідок, відсутні підстави для відмови у відкритті провадження у справі чи закриття провадження у справі з підстав непідсудності.

Суд вважає за необхідне окремо зазначити, що правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банка-боржника.

Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в них виникають відповідні права та обов'язки.

Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вирішує виключно Фонд. Отже, правовідносини між Фондом та вкладниками не породжують прав та обов'язків для банку.

Враховуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновку, що за своїм характером спір між уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і вкладниками банку щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, є публічно-правовим.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно вимог, закріплених в частині 2 та частини 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. (ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Пунктом 3 частини 1 статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до частин першої та третьої статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що вони не містять належних доказів заявлення позивачем до Фонду (уповноваженої особи Фонду) про свої вимоги до ПАТ «Банк «Київська Русь» в розмірі 240325,75грн. протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь», у зв'язку з чим у уповноваженої особи Фонду були відсутні законні підстави для включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Банк «Київська Русь» на суму 240325,75грн.

Державне підприємство «Підприємство Березанської виправної колонії УДПтС України в м. Києві та Київській області (№95)» зазначає, що звернулося з заявою 17.09.2015 про задоволення вимог кредитора, про те з порушенням строку, причиною пропущення строку звернення є перебуванням директора підприємства ОСОБА_6 та виконуючої обов'язки головного бухгалтера ОСОБА_7 у відпустці.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи директору підприємства ОСОБА_6 надано чергову відпустку за 2015 рік з 10 серпня на 26 діб, що підтверджується копією наказу №23-п/в від 10.08.2015. Виконуюча обов'язки головного бухгалтера ОСОБА_7 перебувала у відпустці з 10.08.2015 по 21.08.2015, що підтверджується копією наказу про надання відпусток від 10.08.2015.

Публікація про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» здійсноне в газеті «Голос України» №131 (6135) від 23.07.2015, отже визначений законодавством строк для виставлення кредиторських вимог тривав з 23.07.2015 по 25.08.2015.

Отже суд аналізуючи викладене приходить до висновку, що позивач мав можливість звернутись у встановлений законодавцем строк з заявою про включення до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Банк «Київська Русь».

Шляхом логічного аналізу зазначених вище норм, суд приходить до висновку, що законодавством, чинним на час існування спірних правовідносин, визначений перелік обов'язкових дій для включення кредитора(ів) до реєстру акцептованих вимог кредиторів, однією з яких, зокрема, є заявлення кредитором Фонду про свої вимоги до банку протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку.

При цьому, суд звертає увагу, що законодавством не передбачено можливість визнання поважними причини пропуску строку та/або поновлення строку для заявлення кредиторами Фонду (уповноваженій особі Фонду) про свої вимоги до банку.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Державного підприємства «Підприємство Березанської виправної колонії УДПтС України в м. Києві та Київській області (№95)».

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

З урахуванням вимог статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для присудження на користь позивача понесених ним судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 158-З163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові Державного підприємства «Підприємство Березанської виправної колонії УДПтС України в м. Києві та Київській області (№95)» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.В. Смолій