Справа № 278/1320/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Грубіян Є.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"27" листопада 2017 р. Справа № 278/1320/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представників сторін, позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від "25" липня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_4 подав до Житомирського районного суду Житомирської області адміністративний позов, в якому просив зобов'язати ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області в особі Комісії з розгляду питань, пов'язаних з встановленням статусу учасника війни, розглянути і вирішити питання надання статусу інваліда війни з видачею відповідного посвідчення.

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від "25" липня 2017 року задоволено адміністративний позов.

Зобов'язано ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області в особі Комісії з розгляду питань, пов'язаних з встановленням статусу учасника війни, розглянути і вирішити питання надання ОСОБА_4 статусу інваліда війни з видачею відповідного посвідчення.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило суд скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши справу в межах, визначених статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та є інвалідом другої групи в зв'язку з захворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

ОСОБА_4 в період часу з 12 серпня по 28 серпня 1986 року знаходився в місті Чорнобилі Київської області та приймав участь в роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджено рядом відповідних довідок, витягом з наказу по Житомирському Західному підприємству електромереж №203 від 11.08.1986 року та копією посвідчень.

Як вказує позивач, згідно рішення виконавчого комітету Житомирської обласної ради народних депутатів №6 від 02 травня 1986 року сформовано і укомплектовано зведений мобільний загін спеціального захисту Цивільної оборони, куди увійшли електротехніки Житомирського Східного підприємства електромереж, яких в серпні 1986 року змінили працівники Житомирського Західного підприємства електромереж, в тому числі і позивач, який працював на ньому в період з 1978 року по травень 1995 року.

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від "26" листопада 2014 року, що залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від "21" січня 2015 року, встановлено, що ОСОБА_4, як інвалід 2 групи та учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС має право на пенсію по інвалідності, що настала за захворюванням, пов'язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи в розмірах, передбачених статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 30 травня 2014 року.

04 травня 2017 року ОСОБА_4 подав до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області заяву про надання статусу інваліда війни, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області №3352 від 11.05.2017 року відмовлено в задоволенні заяви. Вказує, що позивачем не надано документи підтверджуючі факт участі в складі зведеного загону Цивільної оборони по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Наведені обставини слугували підставою звернення позивача з адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції вважав безпідставним посилання відповідача, що позивач не надав документального підтвердження перебування його в складі Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким адміністративний позов задоволено, суд апеляційної інстанції з таким висновком не погоджується з урахуванням наступного.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22.10.1993 до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно пункту 9 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, обов'язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно пункту 9 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" є наявність у особи інвалідності, отриманої внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи та доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року № 90, формування ЦО, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Однак, крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Матеріалами справи безспірно встановлено факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з участю у ліквідації цих наслідків при виконанні трудових обов'язків.

Як вбачається з витягу з наказу по Житомирському Західному підприємству електромереж №203 від 11.08.1986 року позивач був відкомандирований для роботи в зоні Чорнобильської АЕС ( а.с.5).

Згідно довідки від 03.11.1992 р.,№ 01/87/ позивач знаходився у складі загнону ПЕС, що був задіяний на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 12.08.1986 року по 28.08.1986 року (а.с.80).

Разом з тим, долучені до матеріалів справи докази не містять інформації про те, що позивач безпосередньо входив до складу формувань Цивільної оборони та у складі таких формувань був направлений на роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

При цьому судом апеляційної інстанції вживалися заходи до витребування зазначеної інформації, однак доказів входження позивача до складу формувань Цивільної оборони здобуто не було.

Зазначені обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Водночас для набуття статусу інваліда війни (з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (стосовно позивача цей факт встановлено) Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" необхідно також, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Суд першої інстанції не звернув увагу, що доказів ліквідації аварії на ЧАЕС позивачем у складі формувань Цивільної оборони під час розгляду справи не здобуто, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Вищого адміністративного суду України викладені у постанові від 03 травня 2017 року у справі №740/4890/16-а.

Крім того, аналіз судових рішень Вищого адміністративного суду України у такій категорії спорів говорить про необхідність достовірного, документального підтвердження участі особи у формуваннях Цивільної оборони для надання їй статусу інваліда війни.

Приймаючи оскаржуване рішення та стверджуючи про те, що матеріали справи містять докази залучення позивача до складу невоєнізованих формувань Цивільної оборони, суд першої інстанції залишив поза увагою ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до якої обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Так, наявними в матеріалах справи документами, дійсно, підтверджується участь позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та встановлення йому у зв'язку з цим групи інвалідності, що, у свою чергу є підставою для надання пільг та компенсацій, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Однак, надані позивачем документи не підтверджують його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони, що є обов'язковою передумовою для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення для даної категорії осіб, а тому підстави для поширення на позивача дії п. 9 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відсутні.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав на задоволення позовних вимог необґрунтованими.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області задовольнити, постанову Житомирського районного суду Житомирської області від "25" липня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "30" листопада 2017 р.