Справа № 818/895/17
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 р.Справа № 818/895/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15.08.2017р. по справі № 818/895/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області

про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області, в якому просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області від 03.05.2017р. №15-ос про звільнення позивача;

- поновити позивача на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 15.08.2017р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області від 03.05.2017 №15-ос про звільнення ОСОБА_1.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області.

Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області (42600, Сумська область, м. Тростянець, вул. Миру, 2, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17560,80 грн. (сімнадцять тисяч п'ятсот шістдесят грн. вісімдесят коп.).

Звернуто до негайного виконання постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на посаді та стягнення заробітної плати за один місяць у розмірі 5000 грн. (п'ять тисяч грн.).

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати оскаржувану постанову в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги відповідач посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач в своїх запереченнях на апеляційну скаргу просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач працювала в Управлінні Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області з 12.06.2002р.

З матеріалів справи встановлено, що наказом начальника Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області від 03.05.2017р. №15-ос звільнено ОСОБА_1, головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області, у зв'язку з припиненням управління та скороченням чисельності на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу управління від 30.01.2017 №7 "Про заходи у зв'язку з реорганізацією, скороченням чисельності та штату управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі" (а.с.21).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду доказів підтвердження правомірності прийняття оскаржуваного рішення, а саме наказу Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області від 03.05.2017р. №15-ос про звільнення позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Реорганізація та ліквідація юридичної особи є самостійними видами припинення юридичної особи. При цьому, у разі реорганізації юридичної особи, майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Так, Кабінет Міністрів України постановою від 21.12.2016 №988 "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" (надалі - постанова №988), прийняв рішення реорганізувати деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом злиття та приєднання.

Так, відповідно до додатку 1 постанови №988 Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі підлягає реорганізації шляхом приєднання до Охтирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі наказу начальника управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі від 30.01.2017р. №7 "Про заходи у зв'язку з реорганізацією, скороченням чисельності та штату управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі" ОСОБА_1 30.01.2017р. попереджена про її наступне вивільнення 30.03.2017р. у зв'язку з реорганізацією юридичної особи, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 №988 (а.с.67-68).

Наказом начальника Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області від 03.05.2017р. №15-ос було звільнено ОСОБА_1, головного спеціаліста відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області, у зв'язку з припиненням управління та скороченням чисельності на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Крім того, Пленум Верховного Суду України в п. 19 Постанови від 06.11.1992р. №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначив, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судовим розглядом встановлено, що у відповідача не відбулося змін в організації виробництва і праці, зокрема, реорганізації, а також не відбулося скорочення чисельності або штату працівників, крім того відповідачем не надано, а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції доказів проведення реорганізації, скорочення чисельності або штату працівників.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем при звільненні позивача з посади порушено вимоги ст. 49-2 КЗпП України, оскільки позивача було попереджено про майбутнє вивільнення з роботи 30.01.2017р., а звільнено з посади 03.05.2017р., тобто більше ніж через 3 місяці після попередження та відповідачем не надано суду доказів того, що позивачу пропонувалися вакантні посади, а також доказів того, що позивач відмовився від зайняття запропонованих відповідачем вакантних посад.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці.

Отже, для набуття переважного права на залишення на роботі працівник повинен мати більш високу кваліфікацію та продуктивність праці ніж інший працівник, який обіймає таку ж посаду. Однак, відповідачем не надано доказів дослідження переважного права позивача на залишення на посаді.

Згідно з ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З наявної в матеріалах справи довідки Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області вбачається, що середньомісячний заробіток ОСОБА_1 за останні два місяці служби становить 5000,00 грн (а.с.74), середньоденний розмір заробітної плати згідно довідки (а.с.89) становить 243,90 грн.

Таким чином, на користь позивача підлягає до стягнення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 17560,80 грн. (243,90 грн. середньоденного заробітку х 72 днів вимушеного прогулу = 175690, 80 грн. ).

Крім того, відповідно до ч. 1,2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не виконав обов'язку покладеного на нього відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів суду правомірності прийнятого ним наказу про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади.

В той час, як позивачем доведено суду обставини на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, а отже суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно постановив допустити негайне виконання постанови в частині виплати середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 5000,00 грн. та поновлення позивача на роботі.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 15.08.2017 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Тростянецькому районі Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 15.08.2017р. по справі № 818/895/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Рєзнікова С.С.
Судді(підпис) (підпис) Бегунц А.О. Старостін В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 27.11.2017 р.