Справа № 750/7622/17
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/7622/17 Головуючий у 1-й інстанції: Литвиненко І.В. Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря Цюпка Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича, Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення грошових коштів та моральної шкоди

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року позивач звернувся в Деснянський районний суд м. Чернігова з позовом до Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича, Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просив:

визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича про закінчення виконавчого провадження ВП № 535608201 від 31 липня 2017 року щодо примусового виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.12.2016 року у справі № 750/9551/16-а;

зобов'язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича поновити провадження згідно з виконавчим листом № 750/9551/16-а про зобов'язання Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_2 довідку для перерахунку пенсії з 01.05.2016, прирівнявши посаду заступника начальника відділу Чернігівського міського центру зайнятості, з якої він вийшов на пенсії, до посади державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів на підставі Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292 та Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №289, врахувавши складові заробітної плати та надбавки згідно довідки Чернігівського міського центру зайнятості від 07.04.2016 №06/1309;

стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича та Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь позивача заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. в рівних долях;

стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича та Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь позивача понесені витрати по сплаті поштових послуг у розмірі 37 грн. 72 коп. в рівних долях.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 вересня 2017 року позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича про закінчення виконавчого провадження ВП № 535608201 від 31 липня 2017 року. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив залишити без змін постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 вересня 2017 року в частині задоволених позовних вимог. Ухвалити рішення про стягнення з державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича та Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь позивача заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. в рівних долях та понесені витрати по сплаті поштових послуг у розмірі 37 грн. 72 коп. в рівних долях. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що має право на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними діями та рішенням відповідача.

Також, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 вересня 2017 року в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що державним виконавцем правомірно винесено оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Деснянського районного суду м. Києва від 30 грудня 2016 року у справі № 750/9551/16-а зобов'язано Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_2 довідку для перерахунку пенсії з 01.05.2016, прирівнявши посаду заступника начальника відділу Чернігівського міського центру зайнятості, з якої він вийшов на пенсії, до посади державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів на підставі Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №292 та Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 №289, врахувавши складові заробітної плати та надбавки згідно довідки Чернігівського міського центру зайнятості від 07.04.2016 №06/1309 (а.с. 6-7). Постанова набрала законної сили 11.01.2017.

Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації на виконання вимог зазначеної постанови видав довідку від 10.01.2017 № 07-22/280 (а.с. 9)

20 січня 2017 року Деснянським районним судом м. Чернігова було видано виконавчий лист. Строк пред'явлення виконавчого листа до виконання до 11 січня 2020 року(а.с. 10).

11 лютого 2017 року позивач подав до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву про відкриття виконавчого провадження ВП№53568201 (а.с. 11).

15 березня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровцем А.Т. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 12).

Супровідним листом від 15.03.2017 № 53568201/24 постанову про відкриття виконавчого провадження направлено на адресу боржника для виконання (а.с. 60).

Листом від 23.03.2017 № 07-22/2653 Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації повідомив відповідача про добровільне виконання постанови Деснянського районного суду м. Києва від 30 грудня 2016 року до прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження та додав до листа копію довідки від 10.01.2017 № 07-22/280 (а.с. 61).

31 липня 2017 року головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№53568201 у зв'язку з виконанням в повному обсязі рішення (а.с. 14).

Надаючи правову оцінку вищевикладеному, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, у тому числі, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, у тому числі, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 вказаного вище Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається зі змісту постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.12.2016 у справі № 780/9551/16-а перерахунок пенсії державних службовці проводився з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. При цьому форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується Правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики (а.с. 6 зворот).

Колегія судді звертає увагу на те, що видана позивачу на виконання вимог постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.12.2016 у справі № 780/9551/16-а довідка від 10.01.2017 № 07-22/280 не відповідає формі довідки, що затверджена Правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Вищевикладене, на думку колегії суддів, свідчить про передчасність висновків державного виконавця про виконання в повному обсязі постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.12.2016 у справі № 780/9551/16-а та закриття виконавчого провадження, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі про протиправність постанови суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровця Андрія Тарасовича та Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь позивача заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. та витрати по сплаті поштових послуг у розмірі 37 грн. 72 коп в рівних долях, виходячи з наступного.

Так, поняття моральної шкоди визначено у частині 2 статті 23 Цивільного кодексу України.

За приписами частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленумом Верховного Суду України від 32 березня 1995 року №4 (із змінами і доповненнями від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд у таких спорах повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, обов'язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу що позивається із таким позовом.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., оскільки позивачем не надано до суду доказів наявності шкоди, заподіяної неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача.

Згідно ч. 3 статті 181 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Колегія суддів наголошує на тому, що старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішення Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець Андрій Тарасович не є належним відповідачем у даній справі, що свідчить про необґрунтованість заявлених до нього позовних вимог, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів дійшла висновку про правомірність висновків суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для їх задоволення та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 27 листопада 2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді А.Ю Кучма

В.О. Аліменко