Справа № 804/945/16
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2017-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/945/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2017 року

справа № 804/945/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства “Дніпровський металургійний комбінат" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 р. по справі за позовом публічного акціонерного товариства “Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" до Дніпропетровської митниці ДФС про скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови , -

в с т а н о в и в:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

Відповідно до матеріалів справи публічне акціонерне товариство “Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" перейменовано на публічне акціонерне товариство “Дніпровський металургійний комбінат" у зв’язку з чим судом апеляційної інстанції допущено заміну позивача у справі з публічного акціонерного товариства “Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" на публічне акціонерне товариство “Дніпровський металургійний комбінат".

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29.04.2015 р. позивачем укладено контракт №15-0835-12 з ТОВ «Руська гірничо-металургійна компанія», на поставку товару.

Для митного оформлення товару ПАТ «ДМК ім. Ф.Е. Дзержинського» 14 серпня 2015 року було подано до Дніпропетровської митниці вантажну митну декларацію №110010000/2015/021888 (відправник ТОВ «Стойленський ГОК»), в режимі ІМ 40 ДР.

За декларацією позивачем було подано документи щодо митного оформлення вантажу на суму 59661079,23 руб. (графа 22), вага нетто 26337850 кг. (графа 38).

Митна вартість товару була заявлена за основним методом - за ціною договору, а саме - 2 265,22 рублів РФ/кг

Проте, під час проведення перевірки документів, наданих для митного оформлення митним органом було встановлено, що надані декларантом документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, у зв’язку з чим 14.08.2015 року позивачу було направлено повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Одночасно декларанта повідомлено, що він за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Листом від 14.08.2015 року №062Д/2107 декларантом проінформовано митницю про неможливість надання додаткових документів, зазначених у вимогах митного органу, в термін визначений частиною 3 статті 53 Митного кодексу України та повідомлено, що зазначені документи будуть надані в установлений законом термін відповідно частини 8 статті 55 Митного кодексу України.

У зв’язку з потребою підприємства у поставленій продукції позивачем було оформлено нову ВМД від 25.08.2015 р. №110010000/2015/021992 з коригованою ціною товару.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості заявленого позивачем товару та оформленні картки відмови діяв в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до положень статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. До документів, які підтверджують митну вартість належить, в тому числі і рахунок-фактура (інвойс).

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України митний орган, у відповідності до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служба України № 362 від 13.07.2012 року в якості джерела інформації може використовуватися спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України.

Таким чином, наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості надає їй можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

За таких обставин, саме наявність у митного органу сумніву щодо правильності визначення позивачем митної вартості товарів та відсутність, в наданих документах, відповідних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, на підставі яких можливо було спростувати виниклі сумніви, стало підставою для витребування у декларанта додаткових документів.

Так, згідно рішення про коригування митної вартості товарів митним органом встановлено наступні розбіжності.

товар імпортовано позивачем за контрактом від 29.04.2015 року № 15-0835-12 та додатком до цього контракту №8 від 30.07.2015 року, що заявлений декларантом ПАТ “ДМКД” як непрямий, тобто укладений не з виробником оцінюваного товару, а з посередником. Відповідно до відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 р. № 1011, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товару, декларується під кодом 4104. Натомість, не зважаючи на те, що відправником товару, відповідно до гр. 2 МД № 110010000/2015/021888, є ВАТ “Стойленський ГОК”, а продавцем товару відповідно до умов контракту є ТОВ “Русская горно-металлургическая компания”, контракт від 29.04.2015 р. № 15-0835-12 в гр. 44 МД № 110010000/2015/021888 задекларовано позивачем під кодом 4100.

При цьому, договір із третіми особами, що пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, в пакеті документів, приєднаних до ЕМД, декларантом ПАТ “ДМКД” наданий не був.

Відповідно до зазначеного зовнішньоекономічного контракту залізорудний концентрат імпортується за ціною, що розраховується в залежності від вмісту Fe. Базова ціна залізорудного концентрату визначається на рівні 2 258, 64руб. РФ при вмісті Fe 66%. В залежності від збільшення або зменшення фактичного вмісту Fe, надбавка або знижка до базової ціни складає 25,04 руб. РФ/т за 1% Fe долі в пропорції. З урахуванням відсоткового вмісту заліза в залізорудному концентраті, середня вартість одиниці оцінюваного товару заявлена на рівні 2 265,22 руб. РФ за тону.

З наведених обставин вбачається, що вартість оцінюваного товару визначається відносно різної базової ціни, що залежить від вмісту Fe.

Разом з цим, позивачем до документів митного оформлення товару надано рахунки-фактури від виробника товару – ВАТ “Стройленский ГОК”, виставлені в рамках контракту № 15-04-29, додатку від 29.07.2015 р. № 8, а саме: від 01.08.2015 б/н, від 04.08.2015 б/н, від 05.08.2015 б/н, від 06.08.2015 б/н, від 07.08.2015 б/н, від 08.08.2015 б/н. При цьому, ні контракт № 15-04-29, ні додаток від 29.07.2015 р. № 8 до митного оформлення не надано, а ціна товару по рахунках виробника, незалежно від вмісту заліза, визначена в єдиному розмірі 1 450 руб. РФ/т.

Таким чином, відсутність договору із третіми особами, що пов’язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, унеможливлює проведення перевірки числового значення заявленої позивачем митної вартості товару.

Крім того, зазначені вище рахунки контрактоутримувача та виробника не містять жодних печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць, наявність яких передбачена Положенням “Про уніфікований порядок проставляння митними органами держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав на транспортних і комерційних документах печаток і штампів митних органів відправлення товарів, а також митних органів транзитних країн”, яке було затверджене на 32-му засіданні Ради керівників митних служб держав - учасниць Співдружності рішенням №5/32 від 13.09.2001 року (набрало чинності з 01.01.2002 року та обов’язкове для виконання митними органами держав - учасниць Співдружності). При цьому, відсутність на транспортних і/або комерційних документах відміток відповідних митних органів держав СНД є підставою для застосування додаткових форм митного контролю.

Також, під час проведення митного контролю було встановлено, що за умовами контракту від 29.04.2015 р. №15-0835-12, додатку №8 від 30.07.2015 року, визначено умови поставки СРТ Дніпродзержинськ, які передбачають несення продавцем витрат на доставку до місця призначення на кордоні України.

Так, згідно з Додатком №8 від 30.07.2015 р. до зазначеного вище контракту, визначено умови поставки залізорудного концентрату на загальну суму постачання 248 450 400 руб. РФ, пакування, маркування, умови та період поставки (СРТ - станція Дніпродзержинськ, Придніпровської залізниці), вантажовідправник: ТОВ “Стойленський ГОК”).

Умови поставки СРТ передбачають несення продавцем витрат доставки товару до місця призначення на кордоні України. Відповідно до інформації, зазначеної залізничних накладних, наданих позивачем, вказано, що платниками по Російській залізниці є АТ “ПГК”, по Укрзалізниці – ТОВ “Перша вантажна компанія в Україні”.

Відповідно пункту 10 статті 58 Митного кодексу України, складовими митної вартості є, в тому числі, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов’язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів.

Натомість, позивачем жодних документів щодо взаємовідносин між продавцем та АТ “ПГК” (яке зазначено у залізничній накладній платником по Російській залізниці) та ТОВ “Перша вантажна компанія в Україні (яке зазначено у залізничній накладній платником по Укрзалізниці) до митного оформлення не надано.

Тому, висновку позивача, що залізничні накладні, в яких вказана вартість транспортування, яка сплачена продавцем є документами, які підтверджують транспортну складову митної вартості є хибним.

Зазначений вище контракт від 29.04.2015 року №15-0835-12 з додатком до нього від 30.07.2015 року №8, на підставі якого був імпортований товар, був заявлений декларантом позивача, як непрямий контракт, тобто укладений не з виробником оцінюваного товару, а з посередником.

Відповідно до «Відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011, зовнішньоекономічний договір, стороною якого є виробник товарів, декларується під кодом 4104. При цьому, декларантом позивача контракт задекларовано під кодом 4100.

Також, матеріали справи свідчать, що продавцем товару є ТОВ «Руська гірничо-металургійна компанія», а відправником товару згідно МД №110010000/2015/021888 є ВАТ «Стойленський ГОК». Проте, договору із третіми особами, що пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, в пакеті документів приєднаних до ВМД та на вимогу митного органу декларантом не надано.

За відомостями графи 46 наданої декларантом копії декларації країни експорту від 30.07.2015 року №10101100/300715/0000858 митна вартість оцінюваного товару на умовах СРТ Дніпродзержинськ складає 33,74 дол. США/т., що за курсом ЦФРБ (59,7665 руб. РФ за 1 дол. США) станом на день оформлення зазначеної МД складає 2 016,52 руб.РФ/т., що не відповідає ні рахункам виробника, ні рахункам контрактоутримувача.

При цьому, належних доказів щодо спростування зазначених вище виявлених митним органом розбіжностей, позивачем не надано.

Таким чином, з огляду на зазначені невідповідності і розбіжності, та не надання позивачем витребуваних документів, Дніпропетровська митниця дійшла до вірного висновку, що позивачем не надано документів для проведення перевірки правильності визначення митної вартості товару з урахуванням відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості з урахуванням характеру зовнішньоекономічного контракту та умов поставки.

Зважаючи на наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об’єктивно, повно та всебічно з’ясовано усі обставини, які мають значення для вирішення справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, не допущено порушень норм матеріального та процесуального права та ухвалено законне і обґрунтоване рішення про відмову позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства “Дніпровський металургійний комбінат" – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2016 р. – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала виготовлена 29.11.2017 року.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим