Справа № 671/1192/17
Суддя: Ніколова С. В.
Дата ухвалення: 2017-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 671/1192/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2017 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

з участю секретарів судового засідання Краснай Л.П., Хрупайло Т.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Волочиську в режимі відеоконференціїз Богунським районним судом м. Житомира справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції у м. Житомир про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції у м. Житомир, в якому просив скасувати постанову серії АР № 602744 від 12 липня 2017 року, винесену інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_4 ОСОБА_1 постановою його, позивача, визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 510 грн. В обґрунтування позову вказав, що 12.07.2017 року він вирушив з с. Берездів Славутського району Хмельницької області до с. Щигліївка Коростишівського району Житомирської області області, керуючи транспортним засобом МАN TGA 26.433 (реєстраційний номер НОМЕР_1) з напівпричепом TAD NPN-35 (реєстраційний номер НОМЕР_2). Приблизно о 22 год. 50 хв. на 242 км. цієї дороги його зупинив вказаний вище інспектор поліції і звинуватив в тому, що він, нібито, віз вантаж, габарити якого перевищують нормативно встановлені, не маючи на це відповідного дозволу та виніс оскаржувану постанову. Позивач посилався на те, що зупинка його транспортного засобу була безпідставною, оскільки жодних положень ПДР він не порушував. Також вказував, що ПП «Транс-Авто-Д», водієм якого він є, замовило та отримало дозвіл № 1300-4832 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи, виданий управлінням безпеки дорожнього руху департаменту превентивної діяльності Національної поліції України від 16.06.2017 року, термін дії якого з 19.06.2017 по 18.07.2017. Габаритні розміри вантажу відповідали максимальним розмірам, зазначеним в дозволі, однак інспектор дані обставини уваги не взяв. Крім цього, посилається на те, що, в порушення вимог законодавства, інспектором поліції не було проведено фактичну перевірку розмірів транспортного засобу.

В позовній заяві позивач просить суд поновити йому строк звернення до суду, посилаючись на те, що постанова була прийнята 12.07.2017 року, під час перебування в рейсі до 07.082017 року по завданню ПП «Транс-Авто-Д».

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, пояснив, що наведені у постанові порушення Правил дорожнього руху позивач не допускав, а тому підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього штрафу відсутні. Зазначив, що під час перебування в рейсі, позивач, який перевозив великогабаритний вантаж, був позбавлений моживості відхилитися від маршруту, який, як правило, проходив по об'їзній дорозі, для оскарження постанови.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просить суд залишити позов без розгляду, вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин. Оскільки позивач перебував у відрядженні на території України, то міг оскаржити постанову шляхом звернення за юридичною допомогою до будь-якого адвоката в будь-якому місті. Також відповідач просить відмовити в позові, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування порушення ним Правил дорожнього руху. Вказує, що позивач був присутній на місці складання постанови та заперечив свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, клопотань чи заяв від нього не надходило. Крім цього, відповідач посилається на те, що згідно інформації в мережі інтернет ширина комбайну, який перевозив позивач становить 3,77 метра, що перевищує габарити, зазначені в дозволі на 0,28 метра, а також зазначає, що позивач керував великогабаритним транспортним засобом, параметри якого становлять 3,90 метра.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Статтею 62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КАС України принципами здійснення правосуддя в адміністративних судах є: 1) верховенство права; 2) законність; 3) рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі; 5) гласність і відкритість адміністративного процесу; 6) забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, установлених цим Кодексом; 7) обов'язковість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього ж Кодексу, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Положеннями ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

Частинами 2, 4 цієї ж статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Судом встановлено, 12 липня 2017 року інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_4 було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ст. 132-1 КУпАП. Згідно змісту даної постанови, позивача притягнуто до відповідальності за те, що він12 липня 2017 року о 23 год. 50 хв., керуючи транспортним засобом МАN TGA 26.433, реєстраційний номер НОМЕР_1, перевозив на платформі TAD NPN-35, реєстраційний номер НОМЕР_2, великогабаритну сільськогосподарську техніку комбайн John Deere 9600, яка за шириною більша, ніж дозволена на 1,3 метра та не мав при собі відповідного дозволу на перевезення великогабаритного вантажу, чим порушив п.п. 22.5 Правил дорожнього руху.

У зв'язку з цим до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

На час складання зазначеної постанови позивач не визнавав свою вину у порушенні вимог Правил дорожнього руху, що підтверджується його письмовими поясненнями, написаними власноручно у постанові.

При вирішення даної справи, суд приймає до уваги, що загальні вимоги до водіїв транспортних засобів визначені Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 "Про Правила дорожнього руху", а спеціальні правила, за якими здійснюється рух великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами - Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі - Правила), які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами".

Пунктом 22.5 ПДР вказано, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Пунктом 4 Правил вказано, що рух великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі виданого перевізникові дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Статтею 132-1 КУпАП зазначено, що порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами -тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З дослідженого в судовому засіданні дозволу № 1300-4832 НГ, затвердженого начальником відділу УБДР ДПД Національної поліції України ОСОБА_5, (а.с. 13) вбачається, що він дозволяє рух транспортного засобу МАN TGA 26.433, реєстраційний номер НОМЕР_1, причіп TAD NPN-35, реєстраційний номер НОМЕР_2, з вантажем технікою. При цьому, у вказаному дозволі зазначені наступні параметри транспортних засобів: довжина 24,00 м., ширина 3,49 м., висота 4,49 м., загальна вага автопоїзду з вантажем 52,00 т., навантаження на найбільш навантажену вісь 10 т.

Згідно товарно-транспортної накладної від 12.07.2017 (а.с. 14), позивач перевозив комбайн John Deere.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При винесені постанови в справі про адміністративне правопорушення інспектором не були з'ясовані ці обставини.

Вказані у постанові обставини порушення правил дорожнього руху не можуть бути взяті до уваги, оскільки достатніх та належних доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, посадова особа в постанові про адміністративне правопорушення не зазначила, та не довела вину позивача, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 підлягає скасуванню.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували проведення вимірювання транспортного засобу позивача, за результатами якого встановлено, що габарити, а саме ширина транспортного засобу перевищує параметри, зазначені в дозволі № 1300-4832 НГ.

Посилання в оскаржуваній постанові на те, що ширина комбайн John Deere 9600, більша, ніж дозволена на 1,3 м (тобто складає 3,90 м) заперечувалося водієм при складанні постанови та не підтверджено належними доказами. Крім того, ці обставнини суперечить твердженням представника відповідача про те, що згідно даних з мережі інтернет, ширина комбайну, який перевозив позивач становила 3,77 метра.

Враховуючи те, що відповідач в порушення вимог ч.ч. 2, 4 ст. 71 КАС України не спростував пояснень та заперечень позивача, не дотримався обов'язку щодо доказування правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, суд приходить до висновку про скасування оскаржуваної постанови у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Вимога позивача стосовно закриття провадження у справі задоволенню не підлягає, оскільки зазначене питання не відноситься до компетенції місцевого загального суду, як адміністративного під час розгляду адміністративних справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Вирішуючи питання про поновлення ОСОБА_3 пропущеного ним строку для звернення до суду із адміністративним позовом, суд приймає до уваги наступне.

Мотивуючи клопотання про поновлення строку оскарження постанови позивач вказує на те, що спірну постанову прийнято 12.07.2017 року, тобто в час коли позивач знаходився в рейсі по завданню ПП «Транс-Авто-Д», де працює водієм, що підтверджується наказом на відрядження №59-в від 06.07.2017 р., де зазначено термін відрядження з 06.07.2017 року по 04.08.2017 року та становить 28 днів.

Згідно звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №29/08, з відрядження ОСОБА_3 повернувся 07 серпня 2017 року (перший робочий день після 04.08.2017 року), а з адміністративним позовом звернувся до суду на наступний день - 08 серпня 2017 року.

Зважаючи на викладене, дослідивши обставини справи в повному обсязі, суд дійшов висновку, що про наявність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

При цьому, суд враховує також і судову практику Європейського Суду з прав людини. Так, з Рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". Водночас у справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Тобто, правило про пропуск строку звернення до суду не має абсолютного характеру і не повинно застосовуватися автоматично, навіть у разі пропуску строку звернення до суду без відповідних додаткових обґрунтувань суд не може його застосувати.

Крім того, застосування правила пропуску строку звернення до суду залежить від обставин справи. Під цим слід розуміти вагомість права, про захист якого особа звернулася до суду.

На підставі ст. 62 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 132-1, 251, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 7-9, 17, 18, 69, 70, 71, 128, 159-167, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_3 пропущений ним строк для звернення до суду із адміністративним позовом.

Позов задовольнити частково.

Постанову інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 12 липня 2017 року серії АР № 602744, якою ОСОБА_3визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частин постанови, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: