Справа № 182/286/17
Суддя: Багрова А. Г.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/286/17
Провадження № 6-а/0182/206/2017
У Х В А Л А

Іменем України

28.11.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: судді Багрової А.Г., за участю секретаря Снєгульської В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про заміну способу та порядку виконання постанови суду,

ВСТАНОВИВ:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло подання державного виконавця Ріга М.М. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, перебуває виконавче провадження № 54431468, з виконання виконавчого листа, виданого 27.04.2017 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області по справі № 182/286/17, про зобов'язання Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік, відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Державним виконавцем 03.08.2017 року відкрито виконавче провадження, про що винесено відповідну постанову, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

Боржником рішення суду виконано лише в частині здійснення перерахунку у розмірі 4450,00 грн., але зазначені грошові кошти не виплачені ОСОБА_2, який є стягувачем за виконавчим провадженням. Невиконання рішення суду боржником в частині виплати нарахованої суми обумовлено боржником наступним.

Відповідно до чинного бюджетного законодавства головним розпорядником коштів КПКВ 2501150 "Щорічна разова грошова допомога ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань" є Міністерство соціальної політики України. Місцеві органи праці та соціального захисту населення, як розпорядники коштів нижчого рівня здійснюють видатки по відповідним програмам в межах доведених до них Міністерством соціальної політики України, як головним розпорядником коштів Державного бюджету, обсягів бюджетних призначень за напрямками та розмірами, визначеними Паспортом бюджетної програми.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України, Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України з визначенням їх головного розпорядника.

У відповідності до вищевикладеного, виникли обставини, що виключають можливість виконання зазначеного рішення суду у повному обсязі, а саме в частині виплати нарахованої суми відповідної допомоги.

Тому, питання про своєчасність виконання судових рішень, що набрали законної сили або допущені до негайного виконання має виключно важливе значення для авторитету судової влади в державі.

Згідно зі статтею 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються.

Отже, саме від бюджетних призначень на відповідний рік цілком залежить виконання рішень судів, за якими боржником виступає орган державної влади. Відсутність належних бюджетних асигнувань або коштів та відсутність відповідних процедур, які б дозволяли забезпечити фінансування одразу ж, як тільки постала проблема відповідних виплат, призводить до невиконання або тривалого виконання судових рішень.

Із контексту рішення суду чітко встановлюється необхідність зобов'язання боржника особисто вчинити певні дії, а вчинення визначених дій не може бути проведено без участі боржника, тому державний виконавець не може організувати виконання самостійно у відповідності до повноважень, наданих йому законом.

Так, з 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" N 4901-VI, який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених ЗУ "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання. Зазначеним законом визначено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу. Так, статтею 3 визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Таким чином зазначений виконавчий документ не може бути скерований до органу Державної казначейської служби України для виконання в порядку гарантії держави щодо виконання судових рішень у зв'язку з тим, що рішення прийнято про зобов'язання вчинити певні дії, а не про стягнення коштів.

Тому, державний виконавець просить суд змінити спосіб і порядок виконання постанови суду, на підставі якої 27.04.2017 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист по справі № 182/286/17, із зобов'язати Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум на стягнути з Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум, у розмірі 4450 грн. 00 коп.

Державний виконавець Ріга М.М. в поданні просить суд розгляд справи проводити за її відсутності, просить подання задовольнити(а.с.35-36).

Представник Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився (а.с. 45), подав заяву про розгляд справи без участі представника.

Позивач ОСОБА_2 про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

У відповідності до ч. 2 ст. 263 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Дослідивши матеріали заяви та адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.03.2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 було задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо невиплати у 2016 році ОСОБА_2 щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Зобов'язано Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум (а. с. 23-26).

27.04.2017 року ОСОБА_2 було видано виконавчий лист, про що в матеріалах справи міститься розписка (а. с. 33).

03.08.2017 року державним виконавцем Ріга М.М. відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копія якої була направлена до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації для відома (а. с. 38).

На адресу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області від Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації надійшли пояснення, згідно яких було повідомлено, що остаточне виконання рішення суду в частині виплати громадянину ОСОБА_2 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік в збільшеному розмірі буде здійснено після внесення змін до Закону України „Про державний бюджет України, уточнення Паспорту бюджетної програми, збільшення обсягів асигнувань по КПКВК 2501150 та надходження фінансування на зазначені рахунки.

Як вбачається з розрахунку недоплаченої суми щорічної грошової допомоги до 05 травня ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань ОСОБА_2 постанову Нікопольського міськрайонного суду від 20.03.2017 року виконано частково, здійснивши відповідний перерахунок коштів, проте, дотепер перераховані кошти стягувачу не сплачено (а.с. 39).

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, за наявності обставин та в порядку, передбачених абзацом першим цієї частини, сторона виконавчого провадження, а також державний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України " Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації рішення. Ці заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України № 21-506а14 від 25.11.2014 року, який, згідно ч. 2 ст. 161 КАС України, суд зобов'язаний застосовувати при здійсненні судочинства, аналізуючи норми частини першої статті 263 КАС України, системному зв'язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, Верховний Суд України дійшов висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалася необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

Верховний Суд України також вказав про те, що невиконання боржником судового зобов'язання в частині виплати через брак коштів на її виплату в розумінні частини першої статті 263 КАС України, не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку виконання судового рішення.

Верховний Суд України також у постановах від 24 березня, 14 квітня 2015 року (№№21-85а15, 21-78а15 відповідно) дійшов такого правового висновку, що зміна на підставі статті 263 КАС способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 162 КАС при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов'язання відповідача здійснити виплату із зобов'язання на стягнення такої виплати є незаконною.

З постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.03. 2017 року вбачається, що суд захистив порушене право позивача, визнавши дії відповідача неправомірними та зобов'язавши останнього здійснити нарахування і виплатити ОСОБА_2 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік, відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

В той час, коли вимога державного виконавця про зміну способу і порядку виконання рішення суду шляхом стягнення з відповідача суми в розмірі 4450 грн. 00 коп. фактично змінює рішення суду, в резолютивній частині якого не зазначено конкретної суми, яка підлягає стягненню з відповідача. Дане питання не може вирішуватися при розгляді заяви про зміну способу виконання рішення ухвалою суду, оскільки вирішення цього питання порушує межі судового розгляду в ході даного провадження.

Також слід зазначити, що невиконання Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації судового зобов'язання в частині виплати допомоги через брак коштів на її виплату в розумінні частини першої статті 263 КАС України, не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку виконання судового рішення, оскільки ця виплата буде виконана при надходженні коштів із Державного бюджету України.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що заява державного виконавця Ріга М.М. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є не обґрунтованою, зміна способу і порядку виконання судового рішення, запропонованого заявником фактично змінить по суті рішення, оскільки буде змінено обраний спосіб захисту прав позивача, а тому суд відмовляє в задоволенні поданої заяви.

Керуючись ст. ст. 158 - 160, 165, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про заміну способу та порядку виконання постанови суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом пяти днів з дня отримання ухвали.

Суддя: ОСОБА_3