Справа № 335/5271/17(2-а/335/245/2017)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2017 рокусправа № 335/5271/17(2-а/335/245/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Кругового О.О. Прокопчук Т.С.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1, заступника командира роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фурманова Артема Володимировича на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2017 року у справі № №335/5271/17 (2-а/335/245/2017) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі, заступника командира роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фурманова Артема Володимировича, Державної казначейської служби України, про визнання дій протиправними, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просив визнати незаконними дії заступника командира роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фурманова Артема Володимировича щодо безпідставного направлення ОСОБА_1 до спеціальної медичної установи КУ «Запорізький обласний наркологічний диспансер» для проведення обстеження на стан сп`яніння; визнати незаконними дії зазначеного відповідача щодо участі у процесі відбору біологічного матеріалу ОСОБА_1 для проведення обстеження на стан наркотичного сп`яніння та стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України компенсацію моральної шкоди у розмірі 100000,00 гривень

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконними дії заступника командира роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фурманова А.В. щодо безпідставного направлення ОСОБА_1 до Комунальної установи «Обласний клінічний наркологічний диспансер» Запорізької обласної ради для проведення обстеження на стан сп'яніння та дії щодо участі в процесі відбору біологічного матеріалу у ОСОБА_1 для проведення обстеження на стан наркотичного сп'яніння. Стягнуто з Держави в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 37000 (тридцять сім тисяч) грн. 00 коп. в якості компенсації моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить змінити оскаржену постанову в частині розміру компенсації моральної шкоди. Заявник апеляційної скарги наполягає на тому, що незаконними діями заступника командира роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фурманова А.В. йому спричинено моральні страждання, які тривають по теперішній час. Посилаючись на висновки спеціаліста - психолога, вважає, що розмір компенсації моральної шкоди за завдані страждання повинен становити 100000 (сто тисяч) гривень.

Заступника командира роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фурманов А.В. також оскаржив в апеляційному порядку постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог. Заявник апеляційної скарги стверджує, що під час виконання своїх професійних обов'язків діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. При цьому зазначає, що викладені позивачем обставини події у позовній заяві та у наданому висновку спеціаліста - психолога є помилковими та такими, що не відповідають дійсності. Крім того вказує, що позивач не обґрунтував, в чому полягає шкода, не довів факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті.

Від ОСОБА_1 до суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу заступника командира роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фурманова А.В., в якому він, посилаючись на висновок спеціаліста-психолога, просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, як необґрунтовану.

ОСОБА_1, належним чином повідомлений про день, місце і час розгляду справи, доказом чого є повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення - 01.11.2017 року, до суду не прибув. Направлений в якості представника адвокат Самойленко І.І. до участі у розгляді справи не був судом допущений у зв'язку із відсутністю документів на підтвердження здійснення повноважень позивача в адміністративному процесі, оскільки предметом наданого договору від 01.03.2017 року визначено здійснення представництва інтересів ОСОБА_1 виключно у цивільному процесі.

Заступник командира роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фурманов А.В. підтримав доводи своєї апеляційної скарги. Представники Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції підтримали апеляційну скаргу заступника командира роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фурманова А.В. та висловили свої заперечення проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1

Державна казначейська служба України належним чином повідомлена про день, місце і час розгляду справи, в судове засідання уповноваженого представника не направила.

Відповідно до частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та пред'явлених позовних вимог, колегія суддів керується приписами статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі досліджених письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, 26.01.2017 року, приблизно об 11 год. 15 хв. по вулиці Садівництва в сторону траси М-18 Харків - Сімферополь відбулася аварійна ситуація за участю автомобіля НОМЕР_1, яким керував позивач, та автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 В процесі з'ясування обставин події дорожньо-транспортної пригоди співробітниками екіпажу «Іскра 0352» патрульної поліції, до складу якого входив відповідач Фурманов А.В., останній запропонував позивачу пройти обстеження на стан наркотичного сп'яніння та проїхати для цього до Комунальної установи «Запорізький обласний наркологічний диспансер» Запорізької обласної ради. Судом встановлено, що підставами для направлення позивача на медогляд була наявність підозри у співробітників поліції, що позивач знаходиться у стані сп'яніння через «вузькі зірниці, втомлені очі». Згідно Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 986 від 28.10.2016 року (час 10 год. 18 хв.) ознак сп'яніння не виявлено. Крім того, судом першої інстанції під час дослідження відеозапису з нагрудної камери АР0233, наданого відповідачами, встановлено, що лікар - нарколог запропонував позивачу здати зразок біоматеріалу (сечі) на аналіз, після чого позивач пішов до туалету і намагався закрити двері, але поліцейський Фурманов А.В. за вказівкою лікаря КУ ЗОНД ЗОР, який робив обстеження, змусив позивача відкрити двері до туалету та наказав йому здати зразок біоматеріалу (сечі) на аналіз у його присутності. Результат обстеження був негативний, стану алкогольного або наркотичного сп'яніння в позивача виявлено не було.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про незаконність дій заступника командира роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фурманова А. В. щодо безпідставного направлення ОСОБА_1 до Комунальної установи «Обласний клінічний наркологічний диспансер» Запорізької обласної ради для проведення обстеження на стан сп'яніння та дії щодо участі заступника командира роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фурманова А. В. процесі відбору біологічного матеріалу у ОСОБА_1 для проведення обстеження на стан наркотичного сп'яніння.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як передбачено ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до положень статті 6 Закону України «Про національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 року (далі - Закон №580), поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. За приписами статті 7 Закону № 580, під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Згідно з пунктом 8, пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону № 580, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. За змістом статті 31 Закону № 580, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п. 2 розділу І Наказу Міністерства охорони здоров'я «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 09.11.2015 № 1452/735 (Наказ №1452/735), огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану. Згідно п. 3 розділу І Наказу № 1452/735, ознаками алкогольного сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно п.7 Наказу розділу І №1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як встановлено судом першої інстанції, у працівників поліції під час спілкування з позивачем були припущення щодо наявності у останнього ознак алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови у зв'язку з чим було запропоновано здійснити перевірку на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів. На вимогу позивача пред'явити сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, працівниками поліції надано не було, з огляду на що позивачем було висловлено бажання пройти огляд у закладі охорони здоров'я.

Таким чином, працівниками поліції може бути здійснено адміністративне затримання за наслідком порушення правил дорожнього руху, однак як вбачається з матеріалів справи позивачем в добровільному порядку було здійснено огляд на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я, а тому протокол адміністративного затримання, в зв'язку з добровільним погодженням позивача на проведення огляду, не складався.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що фактично затримання позивача не відбувалось, проходження в закладі охорони здоров'я огляду на стан алкогольного сп'яніння відбулось за згодою позивача, тому підстави для визнання протиправними дій поліцейського по його направленню в заклад охорони здоров'я для проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного та іншого сп'яніння - відсутні. Крім того, колегія суддів зазначає, що на місті зупинки транспортного засобу можливо проведення обстеження водія лише на стан алкогольного сп'яніння. У випадку підозри про перебування водія у стані наркотичного чи іншого сп'яніння, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я (п.2 розділу І, п.12 розділу ІІ Інструкції).

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що належними та допустимими доказами підтверджується обставина протиправних дій заступника командира роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фурманова А. В., які полягали у його присутності в процесі відбору біологічного матеріалу у ОСОБА_1 для проведення обстеження на стан наркотичного сп'яніння.

Суд першої інстанції вказав на те, що Законом України «Про національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 1452/735 від 09.11.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року, Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1179 від 09.11.2016 року, тобто законодавчими актами, які регламентують дії поліцейських при направленні осіб на обстеження на стан сп'яніння та проведення такого обстеження, не передбачено право співробітника поліції бути присутнім при опорожненні сечового міхура людини, що носить досить інтимний характер, та може спричинити морально - етичні незручності.

Відповідно до ст.28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до п.5 розділу 1 Правил етичної поведінки поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема, верховенства права, дотримання прав і свобод людини, законності, справедливості, неупередженості та рівності.

Відповідно до ч.1 розділу 2 зазначених Правил під час виконання службових обовязків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати. Відповідно до ч. 2 розділу 2 вищезазначених Правил, під час виконання службових обовязків поліцейському заборонено, зокрема, сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

На думку колегії суддів, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що уповноваженою особою, присутність якої можлива при відбору біологічного матеріалу від осіб, щодо яких проводиться обстеження, є саме працівники закладу охорони здоров'я (медичний персонал). Такий висновок суду ґрунтується на положеннях Порядку відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організації проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, узгодженого Директором Департаменту розвитку медичної допомоги МОЗ України 18.01.2011 року.

Відтак, зазначені вище дії заступника командира роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фурманова А. В. призвели до порушень прав позивача, як особи, яка проходила медичне обстеження на вимогу працівників поліції.

Здійснюючи перевірку правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності обставини заподіяння позивачу моральної шкоди, колегія суддів керується приписами статті 23 Цивільного кодексу України, відповідно до яких моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Колегія суддів вважає, що встановлена судом першої інстанції обставина протиправної поведінки відповідача - командира роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фурманова А. В., яка була зафіксована на відеокамеру поліцейського, свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди, яка полягає у порушенні стану душевної рівноваги, перебуванню у стресовому стані, негативних психологічних переживаннях, приниження його гідності.

Вимагаючи стягнути на свою користь суму на відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 грн., позивач послався на висновок спеціаліста-психолога від 17 липня 2017 року, згідно якого грошовий еквівалент моральних страждань (моральної шкоди) може складати від 320000 до 490000 грн., який не є остаточним. Суд першої інстанції, у свою чергу, визначив грошовий еквівалент моральної шкоди у розмірі 37000 грн., обґрунтувавши його характером правопорушення, глибиною та обсягом душевних страждань позивача, ступеню вини відповідача, врахувавши принцип розумності, виваженості і справедливості.

Колегія суддів зазначає, що за приписами статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 71 цього ж Кодексу визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, у справах про відшкодування моральної шкоди обов'язок по доведенню обставин заподіяння моральної шкоди та визначення розміру компенсації на її відшкодування покладається на позивача.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивач правом, передбаченим статтею 81 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався, клопотання про призначення відповідної судової експертизи не заявив.

Натомість, висновок спеціаліста - психолога до кола доказів, визначених зазначеною статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України, законодавцем не включений, тому не може бути підставою для задоволення позову у розмірі відшкодування, заявленого позивачем.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно частини 3 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оцінюючи ступінь моральних страждань позивача, колегія суддів, на підставі дослідження відеозапису події, враховує короткочасність конфліктної ситуації, поведінку позивача і відповідача (поліцейського Фурманова А.В.), наявність психологічного стресу у позивача після подій. Проте, доводи позивача про необхідність звернення за допомогою фахівців, витрачання свого робочого і особистого часу на вирішення питань, пов'язаних з неправомірними діями відповідача, не можуть розцінюватись як моральні страждання у розумінні статті 23 Цивільного кодексу України.

На думку колегії суддів, компенсація завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 1000 (одна) тисяча грн. відповідатиме характеру допущеного правопорушення, ступеню моральних страждань, принципу розумності і справедливості.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з'ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення помилкового рішення, у зв'язку з чим апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, оскаржена постанова - скасуванню із прийняттям нового рішення про часткове задоволення адміністративного позову за наведених вище підстав. Апеляційна скарга позивача про зміну оскарженої постанови задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника командира роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фурманова Артема Володимировича - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року у справі № 804/4947/17 - скасувати та ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії заступника командира роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фурманова Артема Володимировича при проведенні огляду на стан сп'яніння ОСОБА_1 26 січня 2017 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди одну тисячу гривень.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук