Справа № 693/505/16-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 693/505/16-а (у 2-х томах) Головуючий у 1-й інстанції: Шимчик Р.В. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

27 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Земляної Г.В. Твердохліб В.А. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 28 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Уманського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області, в якому просив: - визнати протиправною відмову відповідача у призначенні пенсії; - зобов'язати призначити та нарахувати пенсію на пільгових умовах, відповідно до положень ст. 1 Тимчасової угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993р.; - зобов'язати відповідача надіслати формуляр про обчислення та виплату частини пенсії до Пенсійного фонду України в порядку, передбаченому ст. 6 Угоди про порядок переведення і виплати пенсій відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої півночі, у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993р.

Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 28 вересня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, позивач - ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення позивача, який з'явився в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в лютому 2016 року ОСОБА_5 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за роботу в районах Крайньої Півночі, на підставі ст. 13 Тимчасової угоди між Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення та п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак, листами Управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області від 02.03.2016р. за вих. № 1032/03-01 та від 09.03.2016р. № 1/б-10 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною та такою, що суперечить положенням чинного законодавства, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв'язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Згідно з п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень Тимчасової угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993р. та Угоди про порядок переведення і виплати пенсій відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року, було постановлено зараховувати один рік в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до них, за один рік та шість місяців роботи при підрахунку стажу, який дає право на призначення пенсії по старості або інвалідності.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, наданого відповідачем заперечення на апеляційну скаргу, загальний стаж в сукупності 35 років 5 місяців 7 днів та спеціальний стаж (по Списку № 2) - 25 років 8 місяців 23 дні ОСОБА_5 визначив самостійно. Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності страхового стажу, в самостійно визначеному ним розмірі, позивачем надано не було.

Натомість, правомірність відмови в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах та правильність обчислення Управлінням страхового стражу підтверджена рішеннями судів у справах № 693/575/13-а та № 693/623/15-а, які набрали законної сили.

Так, згідно постанови Жашківського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2014 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 про зобов'язання відповідача призначити, нарахувати та виплатити йому пенсію на пільгових умовах, відповідно до посади електрозварювальника за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з 03.08.2011р.

Зазначене рішення Жашківського районного суду Черкаської області було залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 березня 2016 року.

Крім цього, постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 08 липня 2015 року було відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області про визнання протиправними дій та бездіяльності працівників відповідача під час виконання ними повноважень щодо призначення та нарахування пенсії.

Дане рішення Жашківського районного суду Черкаської області було залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року.

Із вказаних судових рішень вбачається, що ОСОБА_5 вже звертався до суду із позовами до Управління Пенсійного фонду України в Жашківському районі Черкаської області, правонаступником якого на даний час є Уманське об'єднане управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій щодо відмови йому в призначенні та нарахуванні пенсії, відповідно до Тимчасової угоди між урядами України та Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення.

У вказаних рішеннях суди дійшли висновку про відсутність підстав для зарахування періоду роботи позивача в Приватному підприємстві «Воля» після 1995 року, оскільки згідно листів УПФУ м. Норільськ, з вказаного часу Підприємство знято з обліку як платник внесків та фінансово-господарська діяльність ним не здійснювалась.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до положень ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні та нарахуванні пенсії, відповідно до Тимчасової угоди між урядами України та Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення, так як обставини, на які посилається позивач вже були встановлені рішеннями судів в адміністративних справах, які набрали законної сили.

Щодо посилання апелянта на ст.ст. 1, 3, 6 Угоди про порядок переведення і виплати пенсій відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення, як на підставу для заповнення Управлінням формуляра, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані положення регулюють порядок переведення та виплати вже призначених пенсій за зниженням пенсійного віку за роботу в районах Крайньої Півночі та районах прирівняних до них.

Отже, формуляр про обчислення і виплати пенсії заповнюється лише в разі документального підтвердження права на призначення дострокової пенсії та до досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, позивачем не надано достатніх документів на підтвердження як загального так і спеціального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за зниженням пенсійного віку, колегія суддів дійшла висновку про те, що Управлінням правомірно було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. Крім того, позивач досяг пенсійного віку.

Таким чином, доводи апелянта на не заповнення відповідачем формуляру як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_5 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 28 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Земляна Г.В. Твердохліб В.А.

Повний текст ухвали виготовлено 30.11.2017 року