Справа № 524/7639/17
Суддя: Нестеренко С. Г.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/7639/17
Провадження 2-а/524/664/17
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

23.11.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого - судді - Нестеренка С.Г., при секретарі - Бельченко Н.Л., за участі позивача ОСОБА_1, представника відповідача - ДПП НП України - Щепілова О.В., інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України Посторонки В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України Посторонки Валерія Павловича, Департаменту патрульної поліції Національної Поліції України про визнання протиправними дій інспектора, протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2017 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП Посторонки В.П., та Департаменту патрульної поліції Національної Поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Зазначив, що постановою інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України - Посторонки В.П.,. від 03 жовтня 2017 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що він (нібито) близько 12 год. 58 хв. 03 жовтня 2017 року, керуючи транспортним засобом "ВАЗ 21053" р.н. НОМЕР_1 в м. Кременчуці по вул. Халаменюка, буд. 3, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи не зменшив швидкість, та не зупинився щоб дати дорогу пішоходам, чим порушив п. 18.1 ПДР України.

Вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною, оскільки у момент здійснення руху на своєму автомобілі по вул. Халаменюка, буд. 3, пішоходів на нерегульованому пішохідному переході не було, тому і відсутній склад правопорушення.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені в позовній заяві.

У судовому засіданні відповідач - інспектор роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП Посторонка В.П., представник відповідача ДПП НП - Щепілов О.В. з позовом не погодилися, пояснили, що інспектор не порушив процедуру щодо ухвалення постанови, діяв в межах наданих йому законом повноважень, мав право розглянути вказане адміністративне правопорушення.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оглянувши відеозапис події, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України постає, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти тільки на підставах, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає особу, на яку покладається тягар доказування в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Також, у відповідності до ст. 251 КпАП України доказами по адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші суттєві обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються як протоколом про адміністративне правопорушення, так і поясненнями самої особи, поясненнями свідків, потерпілих, показаннями технічних приладів та технічних засобів, та іншими.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом достовірно встановлено, що постановою інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП Посторонкою В.П. від 03 жовтня 2017 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

У постанові у викладі обставин зазначається про те, що позивач саме 03 листопада 2017 року о 12 год. 58 хв., керуючи транспортним засобом "ВАЗ 21053", в м. Кременчуці по вул. Халаменюка, буд. 3, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи, не зменшив швидкість та не зупинився щоб дати дорогу пішоходам, чим порушив п. 18.1 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п.п. 18.1 ПДР України водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно з п.п. 18.4 ПДР України, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до п.1.10 ПДР України, пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу.

Пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Нерегульованим вважається пішохідний перехід на якому немає регулювальника, світлофори відсутні або вимкнені чи працюють у режимі миготіння жовтого сигналу.

Відповідно до п.4.7 ПДР України пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Пунктом 4.16 ПДР України надано право пішоходу на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України поняття перевага має значення як право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП настає в разі порушення правил проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах.

Постанова оформлювалася та ухвалювалася відповідачем Посторонкою В.П. після зазначення позивачеві характеру допущеного порушення, роз'яснення прав та обов'язків, відібрання письмових пояснень. Копія постанови була вручена позивачеві лише 04 жовтня 2017 року, оскільки 03 жовтня 2017 року позивач відмовився від її одержання.

При ухваленні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відповідач не виконав вимог закону, а саме ст.ст. 14-1, 34, 35, 251, 256, 283 КпАП України, у зв'язку з чим постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що не відповідає закону, порушує права позивача і підлягає скасуванню.

Так, як встановлено судом, позивач, керуючи зазначеним автомобілем, рухався по вул. Халаменюка, буд. 3 м. Кременчука, у наведений час, тобто 03 жовтня 2017 року о 12 год. 58 хв., але не 03 листопада 2017 року, як зазначено у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності серії АР №432451.

Отже, позивач, як постає з відеозапису події проступку, наданого відповідачами, вчинив поставлене у вину адміністративне правопорушення саме 03 жовтня 2017 року. Однак, правопорушення позивач не вчиняв 03 листопада 2017 року як про це вказано у постанові інспектора Посторонки В.П. від 03 жовтня 2017 року.

Інших порушень законних прав та інтересів позивача відповідачами у тому числі при розгляді справи про адміністративне правопорушення не було вчинено.

Не заслуговують уваги доводи позивача про порушення правил щодо місця розгляду справи про адміністративне правопорушення та не забезпеченням і ненаданням можливості скористатися правовою допомогою.

Законом України від 14 липня 2015 року №596-VII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місті вчинення правопорушення.

Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (ч. 1 ст. 122 КУпАП).

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні за змістом приписи містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.

При цьому, у відповідності до п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122, КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Оскаржувана постанова складена у відповідності до вимог статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у визначеному цією правовою нормою місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки, як роз'яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 словосполучення "за місцем його вчинення", вжите у названій статті, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку, спірна постанова складена відповідачем у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а не за фактичним місцем знаходження (адресою) Управління патрульної поліції, на чому наполягає позивач в адміністративному позові.

Аналогічні висновки колегії суддів Вищого адміністративного суду України викладені в ухвалі від 13 січня 2017 року по справі №552/4635/16-а та в ухвалі від 28 грудня 2016 року по справі №750/8192/16-а.

Таким чином, постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 432451 від 03 жовтня 2017 року винесено правомірно на місці вчинення самого правопорушення.

При цьому, співробітникам УПП у м. Кременчуці, зокрема Посторонка В.П. та його напарника, законні права та інтереси позивача як при зупинці, так і під час процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, не порушували. Зокрема, позивачеві було вказано про причини зупинки внаслідок наявності обґрунтованої підозри у вчиненні проступку, права та обов'язки позивачеві були роз'яснені, надавалася можливість подання пояснень позивачем та свідками. Не заслуговують уваги доводи позивача щодо забезпечення правовим захистом, оскільки чинним КУпАП не передбачено негайне забезпечення правопорушників правовим захистом, яким пізніше позивач і скористався при складанні позовної заяви та поданні її до суду.

Відповідачі не подали належних і допустимих доказів на спростування у повному обсязі, встановлених і наведених обставин.

За таких обставин, суд вважає, що позов є частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 287 - 289 КпАП України, ст.ст. 17, 19, 69, 70, 71, 158-163, 171-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серія АР № 432451 від 03 жовтня 2017 року, ухваленої інспектором роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП НП України Посторонкою Валерієм Павловичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. на користь держави.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в іншій частині вимог.

Постанова може бути оскаржена до Харківського Апеляційного Адміністративного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж десяти днів з дня проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Повний текст постанови виготовлено 28 листопада 2017 року.

Суддя: