Справа № 821/1801/17
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 р. м. ХерсонСправа № 821/1801/17

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Морська Г.М., перевіривши виконання вимог статей 104, 105, 106 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання дій протиправними та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі-відповідач, Дніпровський РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області), в якому просить визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області Мельник Юлії Олександрівни від 02.11.2017 р. про повернення виконавчого документу стягувачу, прийняту у виконавчому провадженні №50629429 та зобов'язати державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області вжити заходів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" з метою виконання виконавчого листа №1-192/11, виданого Судакським міським судом 10.01.2012р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.01.2012 р. Судакським міським судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 (який 29.11.2011р. був засуджений цим же судом до 3-х років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України) на користь ОСОБА_1 3570 грн. в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Постановою державного виконавця від 22.08.2014 р. вказаний виконавчий лист було повернено стягувану без виконання у зв'язку з не встановленням місцезнаходження боржника. Вказана постанова скасована постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2015 р. у справі №821/4096/14. Однак, коли справа знаходилась в провадженні Одеського апеляційного адміністративного суду, державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області Мельник Ю.О. була прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження від 29.03.2016 р. ВП №50629429 по виконанню вищевказаного виконавчого листа, а постановою від 02.11.2017 р. повернуто виконавчий документ стягувану у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

Вказану постанову позивач вважає неправомірною та просить скасувати, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Пунктом 4 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Звертаючись до суду з даним позовом в рамках адміністративної юрисдикції позивач посилається на ч.1 ст.181 КАС України та п.8 Постанови Пленуму ВССУ №6 від 07.02.2014р. "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах". Зокрема, п. 8 вказаного Пленуму ВССУ №6 від 07.02.2014р. зазначено, що оскільки судове рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалюється не за нормами ЦПК, які лише субсидіарно можуть бути застосовані при його розгляді, а його примусове виконання здійснює державна виконавча служба, то оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, відповідно до статті 181 КАС України підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

В той же час частиною 1 статті 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

За приписами пункту 8 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року N 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" до юрисдикції адміністративних судів належать справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні вироків судів у частині, що підлягає примусовому виконанню державною виконавчою службою (про стягнення штрафів, конфіскацію майна тощо), за винятком справ за позовами сторін виконавчого провадження.

Згідно з частиною 2 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Аналогічна позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 05.07.2016 р. у справі №К/800/4156/16.

З наведеного вище вбачається, що існує неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права.

Вирішуючи питання про усунення невідповідності у застосуванні судом касаційної інстанції норм процесуального права, судові палати у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 22.02.2017р. у справі №6-294цс16 дійшли до наступної правової позиції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною першою статті 181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем оскаржується постанова про повернення виконавчого документу стягувачу, прийняту у виконавчому провадженні №50629429, яка була відкрита на підставі виконавчого листа №1-192/11 від 10.01.2012р., виданого на виконання вироку Судакського міського суду про стягнення з засудженого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3570 грн. у відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Підстави, порядок звернення та розгляду цивільного позову в кримінальному процесі передбачені статтею 128 КПК України, зокрема, відповідно до частин четвертої та п'ятої цієї статті форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред'являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Тобто інститут цивільного позову у кримінальному провадженні є суміжним з позовним провадженням, врегульованим ЦПК України.

Відповідно до вимог статей 383, 384 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Статтею 244-2 КАС України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже враховуючи вищевикладене даний позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Також суд роз'яснює позивачу право звернутись з даним позовом до суду, яким було видано виконавчий лист на підставі якого відкрито виконавче провадження №50629429 в межах якого оскаржується постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. При цьому, суд звертає увагу, що виконавчий лист видано Судакським міським судом, а згідно ст.3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" окупованою територією визначається, зокрема сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Статтею 12 вказаного Закону у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечено розгляд цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва.

У зв'язку з викладеним та враховуючи, що даний позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, даний позов підлягає розгляду місцевому загальному суду м. Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства

Керуючись ч.1 ст.109 КАС України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання дій протиправними та скасування постанови від 02.11.2017 р. № 50629429.

Позовну заяву разом із усіма доданими до неї документами повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Морська Г.М.

кат. 11.5