Справа № 822/2595/16
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2595/16

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

22 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Карповича В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, з 24 грудня 1999 року по день звільнення позивач постійно працювала в органах державної податкової служби.

Шепетівською ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області 30 травня 2016 року винесено наказ №39-о від 30 травня 2016 року "Про звільнення ОСОБА_2.", відповідно до якого ОСОБА_2 звільнено з посади завідувача сектору оподаткування юридичних осіб Полонського відділення Шепетівської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області 30 травня 2016 року у зв'язку зі зміною організаційної структури, штатного розпису, скороченням штатної чисельності Шепетівської ОДПІ, пункт 1 статті 40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку.

Не погодившись із звільненням позивач звернувся із позовом до суду.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 по адміністративній справі №681/910/16-а адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області №39-о від 30 травня 2016 року "Про звільнення ОСОБА_2.". Поновлено ОСОБА_2 на посаді завідувача сектору оподаткування з юридичних осіб Полонського відділення Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області з 30 травня 2016 року. Також, стягнуто з Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 травня 2016 року по 25 серпня 2016 року.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року по адміністративній справі №681/910/16-а апеляційну скаргу Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області задоволено частково. Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково. Ухвалено визнати протиправним та скасувати наказ Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області № 39-о від 30 травня 2016 року "Про звільнення ОСОБА_2". Поновити ОСОБА_2 на посаді завідувача сектору податків і зборів з юридичних осіб Полонського відділення Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області з 31 травня 2016 року. Стягнути з Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області 18000 грн. 02 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31 травня 2016 року по 23 листопада 2016 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Головою комісії з реорганізації Шепетівської ОДПІ ОСОБА_5, на виконання вищевказаного рішення суду, видано наказ №60-о від 02 вересня 2016 про поновлення ОСОБА_2 на посаді завідувача сектору оподаткування юридичних осіб Полонського відділення Шепетівської ОДПІ , яка перебувала в стані припинення.

02 вересня 2016 позивача попереджено про наступне звільнення із займаної посади не раніше як через два місяці, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, пунктом 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу", у зв'язку зі зміною організаційної структури та скороченням штату державних службовців та запропоновано переведення на посаду головного державного інспектора сектору з податків і зборів фізичних осіб Полонського відділення Славутської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області на період відпустки ОСОБА_6 для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Також відповідачем було запропоновано позиву перевестись на посаду головного державного інспектора Шепетівського відділення Славтуської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області на період відпустки ОСОБА_7 у зв'язку з вагітністю та пологами.

Від запропонованих посад позивач відмовилась.

01 листопада 2016 року наказом Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області № 86-0 ОСОБА_2 звільнено з посади завідувача сектору оподаткування юридичних осіб Полонського відділення у зв'язку із зміною організаційної структури, скороченням штату державних службовців, згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Вважаючи звільнення незаконним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем дотримано спеціальну процедуру для звільнення працівників відповідно до 1 статті 40 КЗпП України, а саме: повідомлено про майбутнє звільнення та запропоновано переведення на інші посади, від яких позивач відмовився.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 5 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII відносини, що виникають у зв'язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом; дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 83 Закону України "Про державну службу" державна служба припиняється за ініціативою суб'єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" підставами для припинення державної служби за ініціативою суб'єкта призначення, зокрема, є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Згідно з частиною 3 статті 87 Закону України "Про державну службу" процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини 1 цієї статті визначається законодавством про працю.

Відповідно до частини 4 статті 87 Закону України "Про державну службу" у разі звільнення з державної служби на підставі пункту 1 частини 1 цієї статті державному службовцю виплачується вихідна допомога у розмірі середньої місячної заробітної плати.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Як свідчать матеріали справи, відбулась реорганізація відповідача. Зокрема, відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04 листопада 2015 року № 892 "Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби" Шепетівську ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області реорганізовано шляхом приєднання до Славутської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області.

Згідно з наказом Славутської ОДПІ від 28 квітня 2016 року № 202 введено в дію з 28 квітня 2016 року нову організаційну структуру Славутської ОДПІ та Штатний розпис Славутської ОДПІ в кількості 93 штатні одиниці, враховуючи приєднання до Славутської ОДПІ в якості відділень Шепетівської ОДПІ (в т.ч. її Полонського відділення), яка перебувала в стані припинення. Відповідно до вказаної організаційної структури загальну штатну чисельність Шепетівського та Полонського відділень зменшено до 25 штатних одиниць, зокрема, штатну чисельність Полонського відділення затверджено у кількості 9 штатних одиниць. При цьому, сектор податків і зборів з юридичних осіб затверджено із штатною чисельністю 2 штатні одиниці; сектор податків і зборів з фізичних осіб - 2 штатні одиниці.

Наказом Славутської ОДПІ "Про введення в дію Переліків змін до організаційної структури та штатного розпису Славутської ОДПІ" № 327 від 27 липня 2016 року, введено в дію Перелік змін № 2 змін до штатного розпису на 2016 рік Славутської ОДПІ, відповідно до якого кількість штатних одиниць в цілому по ОДПІ зменшено до 85, при цьому, із організаційної структури виведено сектор податків і зборів з фізичних осіб Полонського відділення Славутської ОДПІ та зменшено штатну чисельність .Полонського відділення з 9 до 8 штатних одиниць.

Відповідно до наказу Славутської ОДПІ № 389 від 18 серпня 2016 року введено в дію з 18 серпня 2016 року Переліки змін № 2 до організаційної структури Славутської ОДПІ та № 3 до штатного розпису Славутської ОДПІ та запроваджено здійснення комплексу заходів щодо попередження та звільнення працівників в зв'язку із вказаними змінами.

Зокрема, відповідно до запроваджених змін організаційної структури та штатного розпису Славутської ОДПІ виведено сектор податків і зборів з юридичних осіб Полонського відділення та введено сектор податків і зборів з фізичних осіб Полонського відділення, відповідно скорочено посади завідувача сектору податків і зборів з юридичних осіб Полонського відділення Славутської ОДПІ та посаду ГДРІ.

Вказане спростовує твердження позивача про те, що реорганізація не відбулась.

Частиною 2 статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Як досліджено з матеріалів справи, 02 вересня 2016 року позивача попереджено про наступне вивільнення із займаної посади та запропоновано перевестися на посаду головного державного інспектора сектору податків і зборів з фізичних осіб Полонського відділення Славутської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області на період відпустки ОСОБА_6 для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.15).

Також відповідачем було запропоновано позиву перевестись на посаду головного державного інспектора Шепетівського відділення Славтуської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області на період відпустки ОСОБА_7 у зв'язку з вагітністю та пологами.

Позивач відмовилась від запропонованих посад.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України "Щодо заборони звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей" від 10 березня 2011 року № 78/06/186-11 посада жінки, яка знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не є вакантною, і прийняття працівників на цю посаду можливе тільки по строковому трудовому договору (частина 2 статті 23 КЗпП) на період до виходу з відпустки для догляду за дитиною основного працівника.

Надані у справу докази, зокрема, довідка від 08 вересня 2017 року (а.с. 124) свідчить про те, що протягом дії попередження про наступне вивільнення позивача вакантними було 7 посад, з яких запропоновано було лише 2.

При цьому, надані відповідачем докази не вказують на неможливість запропонувати інші 5 вакантних посад позивачу.

Також суд враховує, що вказані вакантні посади були запропоновані іншим особам без повідомлення про це позивачу.

Отже, відповідач не врахував право позивача про його можливе переважне право залишення на роботі та не запропонував позивачу всіх наявних вакантних посад, які вона могла обіймати відповідно до своєї кваліфікації, а відтак, відповідач звільнив позивача без дотримання вимог статей 36 та 49 КЗпП України.

Вказане узгоджується з позицією Верхового Суду України від 10 березня 2015 року у справі № 21-52а15, від 19 травня 2015 року у справі №21-107а15.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач написавши заяву на відпустку, відповідно до статті 3 Закону України "Про відпустки" фактично надала згоду на звільнення, оскільки, як встановлено судом позивач не знала, що їй не запропоновані всі посади, а тому порушено процедуру її звільнення.

Таким чином, оскаржуваний наказ № 86-0 від 01 листопада 2016 року винесено з порушенням вимог трудового законодавства.

Разом з тим, частиною 1 статті 235 КЗпП України передбачено, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно із статтею 235 КЗпП України порушення вимог закону, які допущено при звільненні є підставою для поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд враховує те, що позивач перед звільненням не відпрацювала повні два місяці.

Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку, а саме: коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

У період з 30 листопада 2016 року по 22 листопада 2017 року кількість робочих днів, за які необхідно стягнути середній заробіток, становить 245 днів.

Відповідно до довідки № 2793/10/22-14-05-036 від 16 листопада 2017 року середньоденна заробітна плата позивача становила 183 грн. 33 коп.

Таким чином, позивач має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 44915 грн. 85 коп. (245*183,33).

Відносно позовних вимог про стягнення моральної шкоди, апеляційний суд зазначає наступне.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з пунктом 3 частини 2 цієї статті моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Разом з тим, позивачем не надано доказів заподіяння їй моральної шкоди та обґрунтування її розміру, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при вирішенні спору суд першої інстанції врахував не всі його обставини, тому висновки суду по суті справи не в повній мірі відповідають встановленим у ній обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу про скасування оскаржуваного рішення слід задовольнити з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Згідно з статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області №86-0 від 01 листопада 2016 року про звільнення з посади ОСОБА_2.

Поновити ОСОБА_2 на посаді завідувача сектору оподаткування юридичних осіб Полонського відділення з 30 листопада 2016 року.

Стягнути з Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області середній заробіток, обрахований з урахуванням всіх виплат, проведених в цей час, за час вимушеного прогулу за період з 30 листопада 2016 року по 22 листопада 2017 року в сумі 44915 грн. 85 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 листопада 2017 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.