Справа № 803/1415/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/11220/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі № 803/1415/17 за адміністративним позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області до Луцької міської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, приватного акціонерного товариства "СКФ Україна" про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Волинській області звернулося до суду з позовом до Луцької міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного акціонерного товариства «СКФ Україна» про зобов'язання Луцької міської ради звернутися до державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо припинення речових прав (оренди) в Державному земельному кадастрі на земельну ділянку загальною площею 0,1858 га з кадастровим номером :21:105:0012 та земельну ділянку загальною площею 1,7342 га з кадастровим номером :32:100:0001.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що в порушення вимог закону ні з боку Луцької міської ради, ні з боку ПАТ «СКФ Україна» не надходило звернень до державного кадастрового реєстратора щодо внесення змін до Державного земельного кадастру в частині припинення договорів оренди укладених між Луцькою міською радою та ВАТ «Луцький підшипниковий завод» - ПАТ «СКФ Україна», заміни форми власності земельних ділянок з комунальної на державну, тому вважали, що слід зобовязати Луцьку міську раду звернутися до Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Волинській області з питанням щодо припинення речових прав (оренди) в Державному земельному кадастрі на земельну ділянку загальною площею 0,1858 га з кадастровим номером :21:105:0012 та земельну ділянку загальною площею 1,7342 га з кадастровим номером :32:100:0001.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2017 року у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області до Луцької міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного акціонерного товариства «СКФ Україна» про зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Роз'яснено позивачу, що вказаний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства та що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив позивач, який покликаючись на те, що вказана ухвала є незаконною та прийнятою з порушенням норм процесуального права з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2017 року скасувати.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що правовідносини щодо права власності, користування чи розпорядження земельними ділянками чи визнання таких прав на них, не є предметом даного спору. Одже, судом першої інстанції безпідставно зроблено висновок, що спірні правовідносини є земельними чи договірними та випливають з приводу права власності чи розпорядження землею.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 20.12.2005 року між Луцькою міською радою та ВАТ «Луцький підшипниковий завод» було укладено договори оренди землі № 24, № 25, з терміном дії до 19.12.2015 року. Вказані договори зареєстровані в Державному земельному кадастрі.

Позивачу на праві державної власності належать об'єкти: насосна станція І підйому /А/, водоприймальна споруда /Б/ за адресою: вул. Гнідавська, 5-б, м. Луцьк, яка знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :21:105:0012 та будівля станції ІІ підйому /А2/, резервуар для І технічної води /літера Б/ та резервуаром для ІІ технічної води /літера В/ за адресою: вул. Мамсурова, 5-б, м. Луцьк, які знаходяться за на земельній ділянці з кадастровим номером :32:100:0001.

У витягах з Державного земельного кадастру № НВ-017, № НВ-017 від 14.02.2017 року міститься інформація про те, що вказані земельні ділянки належать до комунальної форми власності.

18.08.2017 року з метою державної реєстрації права власності на земельні ділянки під об'єктами державної власності позивач звернувся до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг у місті Луцьку» з заявами про реєстрацію права власності на земельні ділянки.

Рішенням від 22.08.2017 року державний реєстратор речових прав на нерухоме майно відмовив Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Волинській області у проведенні державної реєстрації прав на земельні ділянки, мотивуючи тим, що при перегляді відомостей з Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу, державним реєстратором встановлено, що на земельних ділянках, розташованих за адресами: м. Луцьк, вул. Мамсурова 5-б та м. Луцьк вул. Гнідавська, 5-б, зареєстровано право власності за Луцькою міською радою, форма власності комунальна.

Приймаючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд виходив з того, що у спірних правовідносинах відповідач владних управлінських функцій не здійснював і суб'єктом владних повноважень у цих відносинах не був, а виступав лише учасником договірних відносин та заявлені вимоги стосуються права власності на земельні ділянки, відтак, даний спір не є публічно-правовим.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як визначено частинами першою, другою статті 2 Земельного кодексу України (ЗК України) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею; суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно з статтею 80 цього ж Кодексу суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до частини першої статті 122 зазначеного Кодексу сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Апеляційний суд вважає, що відповідач від імені територіальної громади при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин, а тому є вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснює владних управлінських функцій. У цих правовідносинах відсутня підпорядкованість одного учасника земельних відносин іншому, як це має місце під час здійснення органом місцевого самоврядування владних управлінських функцій. Тому позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Аналогічна правова позиція була висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року та 9 лютого 2016 року (№№ 21-3296а15 та 21-5465а15 відповідно).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у спірних правовідносинах відповідач владних управлінських функцій не здійснював і суб'єктом владних повноважень у цих відносинах не був, а виступав лише учасником договірних відносин та заявлені вимоги стосуються права оренди земельної ділянки, відтак, даний спір не є публічно-правовим.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі № 803/1415/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3