Справа № 740/4257/17
Суддя: Дикий В. М.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження номер 2-а/741/66/17
Єдиний унікальний номер 740/4257/17
ПОСТАНОВА

іменем України

23 листопада 2017 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря Герасимчук Н.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ніжинського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії по перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці,

УСТАНОВИВ:

25 жовтня 2017 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Ніжинського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії по перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що з 20.09.2016 вона перебуває на обліку в Ніжинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI з урахуванням норм Рішення КСУ від 08.06.2016 №4-рп/2016. Позивач указує, що відповідно до ст. ст. 133-134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці. За змістом норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. З 01 січня 2017 року посадовий оклад працюючого судді встановлено в розмірі 16000 грн. У звязку з цим у січні 2017 року позивачеві здійснено перерахунок довічного утримання, але при проведенні перерахунку не була врахована матеріальна допомога на оздоровлення, яка з січня 2017 року становить 16000 грн. 15 вересня 2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням матеріальної допомоги на оздоровлення, додавши до заяви довідку ТУ ДСА України у Чернігівській області від 13.09.2017 року №03-36/921/17. Листом від 25 вересня 2017 року відповідач відмовив позивачеві у здійснення перерахунку. Свою відмову відповідач мотивував тим, що допомога на оздоровлення не є складовою суддівської винагороди, з якої обчислюється розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці немає підстав, а тому враховувати її немає підстав. Крім того, відповідач у своєму листі зазначив, що подана для перерахунку довідка видана не за встановленим зразком. Позивач вважає дії відповідача протиправними, а відмову у здійсненні перерахунку та виплати довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 16000 грн. протиправними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, включивши до заробітної плати для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 1/12 частини від 16000 грн., а також проводити його виплату без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з 15 вересня 2017 року за винятком фактично виплачених сум та стягнути з відповідача в користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Позивач у судове засідання не з'явилася, але в своєму адміністративному позові просила розглянути справу в її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Начальник Ніжинського обєднаного УПФ направила до суду заяву, у якій просила розглянути справу у відсутність представника відповідача. Начальник Ніжинського обєднаного УПФ направила до суду заперечення на адміністративний позов, у якому зазначила, що відповідач позов не визнає. Свої заперечення начальник управління обґрунтовувала тим, що позивач ОСОБА_1 з 20.09.2016 перебуває на обліку в Ніжинському обєднаному УПФ та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Щомісячне довічне грошове утримання було призначено у розмірі 90 відсотків її суддівської винагороди. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислено з розміру суддівської винагороди, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в який включено посадовий оклад та доплату за вислугу років. Абзацом 2 п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді у відставці за його вибором виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в максимальному розмірі 90% заробітної плати, яка обчислюється з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Стаття 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якою регулюється суддівська винагорода, встановлена цим Законом, не передбачає в складі суддівської винагороди допомоги на оздоровлення. Відповідно, допомога на оздоровлення не є складовою суддівської винагороди і для її включення до складу заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці немає підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, робить висновок, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У розумінні ст. 92 Конституції України винятково законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов'язки громадянина.

Згідно з принципом верховенства права, який визнається і діє в Україні, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України (стаття 1, ч. 2 ст. 3, ч.2 ст. 6, ч.1 ст. 8 Конституції України).

Судом установлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Ніжинському обєднаному УПФ України та з 20.06.2016 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Щомісячне довічне грошове утримання було призначено у розмірі 90 відсотків її суддівської винагороди.

Із довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої ТУ ДСА України у Чернігівській області від 13.09.2017 за № 03-36/921/17-вих., убачається, що суддівська винагорода позивача становить 27200 грн., у тому числі: посадовий оклад 16000 грн., доплата за вислугу років 11200 грн., з виходом у щорічну оплачувану відпустку судді виплачується матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу 16000 грн. Довідка видана на підставі особового рахунку працюючого судді на відповідній посаді за вересень 2017 року.

15 вересня 2017 позивач звернулася до відповідача із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та включення до заробітної плати для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 16000 грн.

Листом від 25 вересня 2017 року № 4572/04-12 відповідач відмовив позивачеві у проведенні такого перерахунку, оскільки допомога на оздоровлення не є складовою суддівської винагороди, тому для включення її до складу заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці підстави відсутні. У листі відповідача також зазначено, що довідка № 03-36/921/17-вих. від 13.09.2017 видана не за встановленим зразком.

Нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» урегульовані правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів (далі Закон).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

У п. 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, зо також є гарантією незалежного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У п. 3.3 мотивувальної частини рішення КСУ від 18.06.2007 №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державною щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України «Про статус суддів». Згідно з ч. 1 ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абз. 8 пункту 7 мотивувальної частини Рішення КСУ від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Крім того, ст. 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI передбачено наданням суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, на норми якого посилається відповідач, тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

До того ж, відповідно до п. п. 2.3.3 Інструкції за статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 №5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій ст. 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п. 3 Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Частиною 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, з урахуванням норм Рішення КСУ від 08.06.2016 №4-рп/2016, установлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно із Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, з урахуванням норм Рішення КСУ від 08.06.2016 №4-рп/2016 розмір щомісячного довічного утримання ОСОБА_1 становить 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до ст. ст. 133-134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

З правил діючої Інструкції №5 «Зі статистики заробітної плати» убачається, що матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, її виплата передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення суддів і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто вона належить до заохочувальних та компенсаційних виплат, а відповідно входить до структури заробітної плати, а за нормами ч. 3 ст. 141 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI, з урахуванням норм Рішення КСУ від 08.06.2016 №4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обовязкове державне пенсійне страхування, то незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, вона повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, згідно зі ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 02.12.2010 №2755-VI та ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

У Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів: «незалежність, ефективність та обовязки» від 17 листопада 2010 року №(2010)12 зазначено: «Оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обовязкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у звязку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1 (далі Порядок), установлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначається, крім відомостей про судову винагороду, інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до п. 4 розділу 1 Порядку у разі, якщо до заяви про призначення щомісячного довічного утримання додані не всі необхідні документи, орган, що призначає щомісячне довічне утримання, письмово повідомляє про те, які документи необхідно подати додатково. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців з дня отримання такого повідомлення, днем звернення за призначенням щомісячного довічного утриманням уважається день прийняття заяви про призначення щомісячного довічного утримання.

У розділі 5 Порядку визначено обовязок органу, що призначає щомісячне довічне утримання, здійснити попередню перевірку змісту наданих документів як при призначенні такого утримання, так і при проведенні його перерахунку.

Ураховуючи ці положення, суд робить висновок, що посилання відповідача на неналежну форму довідки, поданої позивачем для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, не є обґрунтованим та не може бути підставою для відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Тому суд робить висновок, що відповідач, відмовляючи у проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням матеріальної допомоги, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про судоустрій та статус суддів», «Про пенсійне забезпечення».

Обов'язок доказування в адміністративному судочинстві визначений ст. 71 КАС України, у якій зазначено, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Виходячи з положень частини другої зазначеної статті, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність свого рішення, а тому суд відхиляє доводи заперечень відповідача, як такі, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Ураховуючи вищенаведені обставини та проаналізувавши вищенаведені норми права, суд робить висновок, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання цієї постанови в межах суми стягнення за один місяць.

На підставі вищевикладене, керуючись ст. ст. 2, 7, 23, 71, 94 122, 128, 159-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Ніжинського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, призначеного ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4рп/2016.

Зобовязати Ніжинське обєднане управління Пенсійного фонду України провести перерахунок раніше призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зі збереженням 90%, включивши до заробітної плати для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 1/12 частини від 16000 грн. та проводити виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з 15 вересня 2017 року, за винятком фактично проведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Допустити негайне виконання постанови суду в межах суми стягнення за один місяць.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.М. Дикий