Справа № 826/7179/16
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7179/16 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

20 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

при секретарі: Тищенко Н.В.

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 41 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 150-1305 від 07.04.2016.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2017 вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2 зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 06.11.2006 за № 0004712 та взятий на облік в органах державної податкової служби з 06.11.2006 за №10764, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків № 148 від 06.07.2012.

Відповідно до свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 починаючи з 01.01.2012 є платником єдиного податку за ставкою 5% 3 групи.

ОСОБА_2 є власником наступних нежилих приміщень: з № 1 по № 6 (групи приміщень № 10) в літері Г, загальною площею 109,70 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.06.2007 за реєстровим № 2258, витягом з Державного реєстру правочинів № 2181007 від 26.06.2007, реєстраційним посвідченням Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна № 034949 від 04.07.2007; № 17 в літері Г, загальною площею 112,40 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.06.2007 за реєстровим № 2260, витягом з Державного реєстру правочинів № 2181149 від 26.06.2007, реєстраційним посвідченням Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна № 031680 від 15.07.2007.

ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві направлено позивачу податкове повідомлення-рішення № 150-1305 від 07.04.2016, яким згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п.286.5 ст. 286 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по земельному податку з фізичних осіб на 15318,85 грн.

Позивач вважаючи податкове повідомлення-рішення № 150-1305 від 07.04.2016 протиправним, звернувся до суду з даним позовом.

Згідно пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, серед іншого, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до п.п. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно з п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Відповідно до ст. 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування є: - земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; - земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно до п. 269.2 ст. 269 Податкового кодексу України особливості справляння податку суб'єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Пунктом 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1. ст. 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою ( гл. 1 розділу XIV цього Кодексу), з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно п.п.297.1.4 п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності із земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності.

Судом першої інстанції встановлено, що із розрахунку пропорційної частки прибудинкової території, на яку нарахований земельний податок: 34,00 х 1083,30 : 1665,50 = 22,21 кв.м. вбачається, що контролюючий орган застосував наступні показники: 34,00 кв.м. площа нежитлового приміщення, 1665,50 кв.м. - загальна площа будинку, 1083,30 кв.м. - площа земельної ділянки.

Однак, матеріали справи свідчать, що позивач є власником нежилих приміщень площами 109,70 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 та 112,40 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3, при цьому вказана відповідачем площа нежитлового приміщення у розмірі 34,00 кв.м. не відповідає дійсності.

Крім того, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження правильності інших вказаних показників в розрахунку пропорційної частки прибудинкової території, на яку нарахований земельний податок.

З розрахунку податку на землю з фізичних осіб на 2016 рік: 22,21 кв.м х 3425,44 грн х 2,5 х 1,5 х 1,433 х 1,249 х 3 % = 15318,85 грн вбачається, що контролюючим органом застосовано наступні показники: 22,21 кв.м. частина земельної ділянки, на яку нараховувався податок; 3425,44 грн. базова вартість 1 кв.м. землі; 2,5 коефіцієнт на функціональне використання землі; 1,5 узагальнюючий локальний коефіцієнт на місцезнаходження земельної ділянки у межах економіко-планувальної зони; 1,249 коефіцієнт індексації грошової оцінки; 1,433 коефіцієнт індексації грошової оцінки; 3% ставка податку за земельні ділянки.

Контролюючим органом невірно вирахувано пропорційну частку прибудинкової території, на яку нарахований земельний податок, а тому показник 22,21 кв.м. є помилковим.

Відповідачем застосовано коефіцієнт на функціональне використання - 2,5, який відповідно до Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України, Української академії аграрних наук 27.01.2006 № 18/15/21/11 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.04.2006 за № 388/12262 застосовується до земель комерційного призначення, проте докази які б підтверджували віднесення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 до земель комерційного призначення - відсутні.

Згідно із п.274.1 ст. 274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Однак, контролюючим органом не надано доказів, які підтверджували необхідність встановлення ставки податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено саме у розмірі 3%, в той час як Положенням про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в місті Києві до рішення Київської міської ради № 242/5629 від 23.06.2011 (у редакції рішення Київської міської ради № 58/923 від 28.01.2015) встановлено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у відсотках від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки зайняті житловим фондом - 0,03 %, а ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, які перебувають у постійному користуванні юридичних осіб (крім державної та комунальної форми власності), встановлюється в розмірі 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у пунктах 5.3 - 5.6 цього Положення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 150-1305 від 07.04.2016 є протиправним та необґрунтованим, прийнятим всупереч пп. 297.1.4 п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України, оскільки позивач є платником єдиного податку і використовує належне йому нежиле приміщення площами 109,70 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 та 112,40 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3, для провадження підприємницької діяльності, а тому земельна ділянка, яка нерозривно пов'язана із даною нерухомістю, також використовується для провадження підприємницької діяльності, натомість, відповідачем не доведено використання позивачем даної земельної ділянки в інший спосіб, при цьому всупереч частини другої ст. 71 КАС України відповідачем не доведено, що вся земельна ділянка зазначеною площею не використовується позивачем для провадження господарської діяльності та не надано доказів на підтвердження цього.

Апелянт зазначив, що право власності на земельну ділянку оформлене на фізичну особу (фізичну особу-підприємця) і земельна ділянка використовується ним для провадження господарської діяльності (магазин, СТО тощо), то такий підприємець (платник єдиного податку) звільняється від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з земельного податку з врахуванням пп. 291.5.3 п. 291.5 ст. 291 ПК, а фізична особа - підприємець - платник єдиного податку, яка придбала будівлю, споруду (їх частину), нежиле приміщення (їх частину) у багатоквартирному жилому будинку, але право власності на таку земельну ділянку не оформила, сплачує земельний податок на загальних підставах з урахуванням прибудинкової території незалежно від обраного нею виду господарської діяльності.

Однак, як вбачається із матеріали справи, ОСОБА_2 отримав свідоцтво платника єдиного податку серії НОМЕР_1 від 30.05.2012, в якому зокрема вказано, що одним із видів господарської діяльності за КВЕД-2010 є 68.20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна"; місцем провадження господарської діяльності визначено АДРЕСА_1, АДРЕСА_2. Здійснення позивачем вказаного виду господарської діяльності підтверджується також довідкою Головного управління статистики у місті Києві № 148 від 05.07.2012. Позивач використовує належні йому нежитлові приміщення у власній господарській діяльності, а отже згідно вимог чинного законодавства не є платником земельного податку у розумінні вимог ПК України.

Доказів, які б свідчили, що вказані нежилі приміщення не використовуються позивачем для провадження власної господарської діяльності, відповідачем до суду не надано та не спростовано доводи позивача з цього приводу.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що в тексті постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2017, судом першої інстанції невірно вказано номер та дату оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а саме «№172-130508.04.2016», натомість згідно позовної заяви, апеляційної скарги та наявних документів в матеріалах справи вірним є податкове повідомлення-рішення № 150-1305 від 07.04.2016.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду є законною і обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не має.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2017 - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві в дохід спеціального фонду Державного бюджету України (р/р 1007, отримувач - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача - ГУДКСУ у м. Києві, , МФО 820019, код бюджетної класифікації 22030106) судовий збір у розмірі 606,32 грн.

Ухвала набирає законної з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 27.11.2017.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна