Справа № 824/867/17-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/867/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боднарюка О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Антонюка О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Зайцевої Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування відмови, стягнення грошової допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернівецькій області (далі - відповідач), з врахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 27.10.2017 року № 669/ц/24-13-04-08

- стягнути з Головного управління ДФС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, відповідно Закону України "Про міліцію" та Порядку умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 в розмірі 240000,00 грн.

- cтягнути з Головного управління ДФС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1280, 00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що у жовтні 2017 року, позивач звертався із заявою до відповідача про виконання судового рішення, а саме про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням III групи інвалідності. Однак відповідач 27.10.2017 відмовив йому в черговий раз у задоволенні заяви, з чим не погоджується позивач, так як ця відмова повністю дублює відмови відповідача попередні, які були оскаржені до суду, визнані судом протиправними та скасовано. Вважає, що такі дії відповідача є небажанням виконувати вимоги Закону стосовно виплати йому одноразової грошової допомоги.

Представник відповідача надав письмові заперечення на адміністративний позов, зазначивши при цьому, що 07.11.2015 р. втратив чинність Закон України "Про міліцію", а Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції та Закон України "Про Національну поліцію" не поширюється на працівників податкової поліції. Вважає, що для проведення розрахунків та виплати одноразової грошової допомоги позивачу згідно з цими нормативно-правовими актами у відповідача немає підстав. Також зазначив, що оскільки резолютивна частина Постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.05.2017 року не містить зобов'язань ГУ ДФС у Чернівецькій області провести нарахування та виплату позивачу допомоги, підстави для проведення нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю, відсутні.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, наведених у письмових запереченнях, та просив суд у позові відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У січні та лютому 2017 року, позивач звернувся до відповідача із заявами про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням III групи інвалідності.

Однак відповідач відмовив йому у задоволенні заяв, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом до суду про визнання протиправними та скасування відмов, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.05.2017 року у справі №824/115/17-а за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Чернівецькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування відмов, зобов'язання вчинити дії, позовні вимоги задоволено:

- визнано протиправними та скасовано відмови Головного управління ДФС у Чернівецькій області, оформлені листами від 06.02.2017 р. №14/ц/24-13-04-18 та від 15.02.2017 р. №32/ц/24-13-04-18, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та проведенні виплати одноразової грошової допомоги;

- визнано протиправною та скасовано відмову Державної фіскальної служби України, оформлену листом від 03.04.2017 р. №4618/ц/99-99-04-04-02-14, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та проведенні виплати одноразової грошової допомоги.

- зобов'язано Головне управління ДФС у Чернівецькій області та Державну фіскальну службу України повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 30.01.2017 р., 13.02.2017 р. та 01.03.2017 р. щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону України "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р. № 850 та за результатами розгляду прийняти мотивовані рішення (а.с. 15-18).

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.05.2017 скасовано в частині стягнення судового збору та в цій частині прийнято нову постанову, а саме стягнути з ГУ ДФС у Чернівецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань судові витрати (судовий збір) на користь ОСОБА_1 в сумі 1280,00 грн. та стягнути з Державної фіскальної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань судові витрати (судовий збір) на користь ОСОБА_1 в сумі 1280,00 грн. В решті постанову Чернівецького окружного адміністративного суду залишено без змін. (а.с. 19-21).

Відповідно до рішень першої та апеляційної інстанції у правовідносинах сторін було встановлено наступне:

ОСОБА_1 з 06.12.2000 р. прийнятий на службу в податкову міліцію, звільнений з якої 09.12.2016 р., що підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1.

Наказом Головного управлінням ДФС у Чернівецькій області від 09.12.2016 р. №263-о звільнено з податкової міліції за п. 65 п.п. "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу викриття кримінальних правопорушень в митній сфері оперативного управління Головного управління ДФС у Чернівецькій області підполковника податкової міліції ОСОБА_1 з 09.12.2016 р.

30.01.2017 р. позивач звернувся до Головного управління ДФС у Чернівецькій області із заявою (рапортом) про проведення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що йому встановлено третю групу інвалідності по захворюванню, пов'язаних з проходженням служби в органах внутрішніх справ (податкової міліції) на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу викриття кримінальних правопорушень у митній сфері оперативного управління Головного управління ДФС у Чернівецькій області, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р. №850.

До вказаної заяви позивачем додано: довідку МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого від 13.12.2016 р. серія 10ААА№007457; копію довідки МСЕК до акта огляду медико-соціальною комісією від 13.12.2016 р. серія 12 ААА №240867; копію свідоцтва про хворобу від 08.12.2016 р. видану військово - лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Чернівецькій області", копію паспорта та копію ідентифікаційного коду.

Розглянувши вказану заяву, Головне управління ДФС у Чернівецькій області листом від 06.02.2017 р. №14/9/24-13-04-18 повідомило позивача, що відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" втратив чинність, тому відсутні підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, у зв'язку з встановленням групи інвалідності та втратою працездатності колишнім працівником податкової міліції.

13.02.2017 р. позивач повторно звертався про виплату одноразової грошової допомоги, однак листом від 15.02.2017 р. №32/ц/24-13-04-18 йому відмовлено в задоволенні заяви.

01.03.2017 р. позивач звернувся із скаргою до Державної фіскальної служби України, в якій просив розглянути питання, щодо призначення та виплати йому грошової допомоги, у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, відповідно до Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р. №850.

03.04.2017 р. Державна фіскальна служба України, розглянувши скаргу позивача роз'яснила, що виплата одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції здійснювалась підрозділом, у якому проходив службу працівник податкової міліції. Також повідомлено, що працівники податкової міліції проходять службу у складі Державної фіскальної служби України і не належать до органів внутрішніх справ. На сьогодні проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції законодавчо не врегульовано.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи зазначене вище, позивач 19.10.2017 року подав заяву до Головного управління ДФС у Чернівецькій області про виконання судового рішення, в якій просив виконати постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.05.2017 року та призначити і виплатити одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановлення йому ІІІ групи інвалідності (а.с. 22).

Листом від 27.10.2017 №669/ц/24-13-04-08 відповідач повідомив позивача, що на виконання постанови Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.05.2017 та Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 року, ним повторно розглянуто заяви від 30.01.2017 року та від 13.02.2017 року щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановлення йому ІІІ групи інвалідності.

При цьому, відповідач, незважаючи на висновки судових інстанцій, вказаним листом позивачу в черговий раз вказав про те, що відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" втратив чинність, тому відсутні підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, у зв'язку з встановленням групи інвалідності та втратою працездатності колишнім працівником податкової міліції. Крім цього, враховуючи те, що постанова Чернівецького окружного адміністративного суду від 11.05.2017 та постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 05.10.2017 року в резолютивній частині не містить зобов'язань ГУ ДФС у Чернівецькій області провести нарахування та виплату позивачу допомоги, підстави для проведення нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю, відсутні. (а.с.23).

Вирішуючи даний спір, суд з урахуванням вимог ст.163 КАС України, вважає за необхідне вказати мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення та положення закону, незважаючи на те, що попередніми інстанціями по суті спірних правовідносин аналогічне було вказане, однак не взято суб'єктом владних повноважень до уваги.

Нормами ст. 356 Податкового кодексу України визначено правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, зокрема передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Частиною 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" № 565-XII від 20.12.1990 (далі - Закон № 565) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

З 07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015р. № 580-VIII (далі - Закон №580).

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580 визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №580 встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580.

Проаналізувавши наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що за колишніми працівниками міліції, а також податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 565.

За приписами ст.23 Закону №565 порядок та умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби, визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання ст. 23 Закону №565, Кабінет Міністрів України постановою №707 від 12.05.2007 затвердив Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (далі - Порядок №707). Вказана постанова набрала чинності 23.05.2007р.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 707 одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

У зв'язку з прийняттям Закону України від 13.02.2015 року "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції", Кабінет Міністрів України постановою від 21.10.2015 №850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції (далі - Порядок №850). Дана постанова набрала чинності з 31.10.2015р.

Пунктом 2 Порядку №850 передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

На день виникнення у позивача права на отримання грошової допомоги чинними були норми Порядку № 850.

Грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи (пп.2 п. 3 Порядку №850).

Працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України) (п. 7 Порядку №850).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім'ї загиблого (померлого) працівника міліції (п. 8 Порядку №850).

В ході судового розгляду справи сторонами не заперечувався той факт, що позивачем при зверненні були подані всі необхідні документи, що також і вбачається з рішень попередніх судових розглядів справи.

Відповідно до п. 9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналізуючи наведені вище норми законодавства, слід дійти висновку, що законодавцем визначено чітку процедуру, яка є вичерпною, і додатковому тлумаченню не підлягає, якою визначено порядок дій особи, яка звертається по отримання допомоги, та органи, які приймають управлінські рішення та безпосередньо здійснюють виплату грошової допомоги.

Натомість, у згаданих правовідносинах відповідач самоусунувся від виконання наведених вище норм, та і рішення суду, яке набрало законної сили, та в якому аналогічно в мотивувальній частині витлумачено норми законодавства в спірних правовідносинах.

Відтак, отримавши відповідну заяву позивача та додані до неї документи, керуючись п. 8 Порядку № 850, відповідач зобов'язаний був направити висновок про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в податковій поліції, та інші документи, перелік яких визначений Порядком № 850, для прийняття рішення.

Отже, вищенаведене у своїй сукупності свідчить про наявність всіх обставин, які дають підстави для призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги. Відповідач відмовляючи позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги діяв не у спосіб та не в порядку, визначеному чинним законодавством, а тому позовні вимоги про визнання протиправною та скасування відмови Головного управління ДФС у Чернівецькій області від 27.10.2017 року № 669/ц/24-13-04-08 - підлягають до задоволення.

Щодо іншої частини позовних вимог про стягнення з Головного управління ДФС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивач оскаржує протиправні дії чи бездіяльність відповідача у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів.

У випадку коли поданих доказів достатньо для того, щоб стягнути з відповідача кошти, суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

На думку суду, обрана позивачем форма захисту порушеного права в частині стягнення грошової допомоги у даному випадку є належним способом захисту з урахуванням того, що позивач звертався неодноразово до відповідача, а також і до суду намагаючись захистити своє право та інтерес, однак такі дії позивача не призвели до очікуваного результату.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі "Олссон проти Швеції" від 24.03.1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

При цьому судом враховується і те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КАС України).

Суд бере до уваги правову позицію, яка висвітлена в п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003, а саме: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)".

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), обов'язок доказування правомірності своїх дій в даному випадку покладено на відповідача.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Проте, в даному випадку, Головним управлінням ДФС у Чернівецькій області не доведено правомірності своїх дій відповідно до норм чинного законодавства.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що позовна вимога про стягнення грошових коштів з відповідача є належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, а тому підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю, слід стягнути на користь останнього понесені судові витрати - судовий збір в сумі 1280,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління ДФС у Чернівецькій області, оформлену листом від 27.10.2017 року № 669/ц/24-13-04-08, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та проведенні одноразової грошової допомоги.

3. Стягнути з Головного управління ДФС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, відповідно Закону України «Про міліцію» та Порядку умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 в розмірі 240000,00 грн.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з суб'єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати - судовий збір в сумі 1280, 00 гривень.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Боднарюк О.В.

Постанова в повному обсязі складена 29 листопада 2017 р.