Справа № 812/1283/17
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1283/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

судді: Пляшкової К.О.,

за участі

секретаря судового засідання: Занічковської П.Є.,

представника позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 10.04.2017 № 19),

представника відповідача: ОСОБА_2 (довіреність від 16.08.2017 № 1610/9/12-32-10-00-29),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діброва» до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.03.2017 № НОМЕР_1,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діброва» (далі позивач, ТОВ «Діброва») до Головного управління ДФС у Луганській області (далі відповідач, ГУДФС у Луганській області) з такими вимогами:

- визнати протиправними дії при винесенні податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Луганській області від 16.03.2017 № НОМЕР_1 відносно ТОВ «Діброва»;

- визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.03.2017 № НОМЕР_1 відносно ТОВ «Діброва».

В обґрунтування вимог зазначено, що позивач є платником єдиного податку четвертої групи, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, що передбачає у т. ч. придбання добрив для здійснення задекларованої діяльності.

На виконання своїх зобовязань ТОВ «Діброва» перерахувало кошти як передплату за добрива на рахунок ФОП ОСОБА_3 Після відображення цих операцій в регістрах бухгалтерського обліку, ТОВ «Діброва» за формою 1-ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку» за IVквартал 2015 року відображено нарахований/виплачений дохід ФОП ОСОБА_3 за ознакою доходу 157 (дохід, виплачений само зайнятій особі) (пп. 165.1.36 п. 165.1 ст. 165, ст. 177, ст. 178 Податкового кодексу України) у сумі 2825750,00 грн.

В акті перевірки зазначено, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_3 припинена за рішенням власника 20.07.2015, про що внесений відповідний запис до реєстру.

Разом з тим, на момент перерахування коштів за добрива ТОВ «Діброва» мало копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_3 серії В01 за № 052812, виданого Бобровицькою районною державною адміністрацією Чернігівської області.

Згідно з чинним законодавством у платника податків відсутній обовязок перевіряти стан своїх контрагентів, у звязку з тим, що податкові агенти не мають повноважень з нагляду та контролю за іншими субєктами господарювання.

Відповідно до п. 177.8 ст. 177 Податкового кодексу України субєкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою-підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як субєкта підприємницької діяльності.

Оскільки виплата доходу здійснена ФОП ОСОБА_3 як самозайнятій особі, сплата ПДФО та воєнного збору за таку особу Податковим кодексом України не передбачена.

Посилання в акті перевірки на ненадання ТОВ «Діброва» жодного документа по взаємовідносинах з громадянкою ОСОБА_3 є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач не мав жодних відносин, а ні трудових, а ні цивільно-правових з громадянкою ОСОБА_3, тому взагалі не міг мати таких документів.

Позивачем 03.02.2017 на адресу ГУДФС у Луганській області направлено лист, у якому доведено до відома, що всі матеріали по взаємовідносинах з контрагентами вилучені старшим слідчим з ОВС СУ ГУНП в Луганській області в межах досудового розслідування кримінального провадження від 13.10.2015 № 0002705 на підставі ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області.

Посилання на те, що позивач до листа від 03.02.2017 не надав протоколу обшуку, позивач вважає необґрунтованими, оскільки ТОВ «Діброва» отримано лист Старобільської ОСОБА_4 у Луганській області від 12.02.2016 № 1502/8/12/-30-22, в якому повідомлялось, зокрема, про те, що документи ТОВ «Діброва» вилучені за протоколом обшуку від 11.02.2016 на підставі ухвали слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09.02.2016. Слідчі дії відбувалися у приміщенні Старобільської ОСОБА_4 у Луганській області.

Крім того, позивачем зазначено, що 24.05.2017 ТОВ «Діброва» звернулося до Луганського окружного адміністративного суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу ГУДФС у Луганській області від 20.01.2017 № 16 про проведення позапланової невиїзної перевірки відносно ТОВ «Діброва» з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість за період з 01.10.2015 по 31.12.2015 по взаємовідносинам з ТОВ «МДМ КОД» () та щодо повноти сплати податку з доходів фізичних осіб та військового збору за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2).

Постановою суду від 10.08.2017 позов ТОВ «Діброва» до ГУДФС у Луганській області задоволено в повному обсязі, наказ ГУДФС у Луганській області від 20.01.2017 № 16 скасовано.

Порушення податковою вимог щодо призначення та проведення перевірки, призводить до визнання її незаконною та відсутності наслідків такої у вигляді акта про проведення перевірки та податкових повідомлень-рішень.

На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача надав пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, про що подав письмові заперечення проти позову (арк. спр. 106-109), у яких зазначив, що проведеною перевіркою правильності дотримання вимог податкового законодавства з податку на доходи фізичних осіб ТОВ «Діброва» з громадянкою ОСОБА_3 за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 встановлено, що за даними звітності за формою 1-ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку» за IV квартал 2015 року ТОВ «Діброва» відображено нарахований/виплачений дохід ОСОБА_3 за ознакою доходу 157 (дохід, виплачений самозайнятій особі) у сумі 2825750,00 грн. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_3 припинена за рішенням власника 20.07.2015. Тобто, на дату отримання доходу ОСОБА_3 не є фізичною особою-підприємцем. Відповідно, за приписами Податкового кодексу України дохід громадянки ОСОБА_3 у сумі 2825750,00 грн мав бути оподаткований податковим агентом - ТОВ «Діброва». Проведеною перевіркою ТОВ «Діброва» встановлено порушення пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 та абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб, який підлягав сплаті до бюджету у сумі 564541,00 грн.

У судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях проти позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діброва» () як юридична особа зареєстроване Міловським районним управлінням юстиції Луганської області, свідоцтво про державну реєстрацію від 07.04.1995 № 0000131.

ГУДФС у Луганській області у звязку з наявною податковою інформацією, що свідчить про порушення ТОВ «Діброва» податкового законодавства, яка міститься в матеріалах кримінального провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 29.02.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1, 2 ст. 212 КК України, на підставі пп. 78.1.1, пп. 78.1.13 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та з урахуванням п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України, прийнято наказ від 20.01.2017 № 16 про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки ТОВ «Діброва» з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість за період з 01.10.2015 по 31.12.2015 по взаємовідносинам з ТОВ «МДМ КОД» та щодо повноти сплати податку з доходів фізичних осіб та військового збору за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 по взаємовідносинам з фізичною особо-підприємцем ОСОБА_3 з 30.01.2017 тривалістю пять робочих днів (арк. спр. 32).

У період з 30.01.2017 по 03.02.2017 на підставі наказу від 20.01.2017 № 16 та повідомлення від 20.01.2017 № 2 про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки, посадовими особами ГУДФС у Луганській області проведено перевірку ТОВ «Діброва» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01.10.2015 по 31.12.2015 по взаємовідносинам з ТОВ «МДМ КОД» та щодо повноти сплати податку з доходів фізичних осіб та військового збору за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 по взаємовідносинам з фізичною особо-підприємцем ОСОБА_3 з 30.01.2017, результати якої оформлені актом від 10.02.2017 № 15 (арк. спр. 33-54).

Згідно з висновком акта від 10.02.2017 № 15 перевіркою встановлено порушення ТОВ «Діброва»:

- пп.14.1.234, 14.1.235 п. 14.1 ст. 14, пп. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1 ст. 44, п. 85.2 ст. 85, п. 185 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 201.1, абз. 1 п. 201.7 і абз. 1 1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податкові зобовязання за період грудень 2015 року на адресу ТОВ «МДМ КОД» на загальну суму 1185654,00 грн та занижено податкові зобовязання від реалізації товару не ідентифікованому підприємству на суму 1185654,00 грн;

- п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України, передбачено відповідальність за незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікованих та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків;

- пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 та абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб, який підлягав сплаті до бюджету у сумі 564541,00 грн;

- пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 та абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України в результаті чого занижено військового збору, який підлягав сплаті до бюджету у сумі 42386,25 грн;

- п. 51.1 ст. 51 абз. а) п. 171.2 ст. 171, абз. а), б) п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, ТОВ «Діброва» подано звітність за формою 1 ДФ (про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків) за ІV квартал 2015 року з недостовірними даними (арк. спр. 53).

Дослідженням розділу 3.2 акта перевірки від 10.02.2017 № 15 «Перевірка правильності ведення обліку, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб при виплаті доходів на користь платників податків фізичних осіб» встановлено, що контролюючий орган дійшов висновку про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб, який підлягав сплаті до бюджету у сумі 564541,00 грн, з огляду на таке.

За даними звітності за формою 1-ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку» за IVквартал 2015 року ТОВ «Діброва» відображено нарахований/виплачений дохід ФОП ОСОБА_3 за ознакою доходу 157 (дохід, виплачений само зайнятій особі) у сумі 2825750,00 грн, але на момент виплати ОСОБА_3 не є фізичною особою-підприємцем. За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_3 припинена за рішенням власника 20.07.2015. Відповідно, за приписами Податкового кодексу України, дохід громадянки ОСОБА_3 у сумі 2825750,00 грн мав бути оподаткований податковим агентом - ТОВ «Діброва».

За наслідками проведеної перевірки ГУ ДФС у Луганській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.03.2017 № НОМЕР_1, яким ТОВ «Діброва» визначено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 705676,25 грн, у тому числі: за податковим зобовязанням 564541,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 141135,25 грн (арк. спр. 56).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходить з такого.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 10.08.2017 у справі № 812/730/17 (арк. спр. 61-71), залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 (арк. спр. 100-102), адміністративний позов ТОВ «Діброва» до ГУ ДФС у Луганській області про визнання незаконним та скасування наказу, визнання дій протиправними задоволено; визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДФС у Луганській області від 20.01.2017 № 16 про проведення позапланової невиїзної документальної перевірки ТОВ «Діброва» () з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість за період з 01.10.2015 по 31.12.2015 по взаємовідносинам з ТОВ «МДМ КОД» () та щодо повноти сплати податку з доходів фізичних осіб та військового збору за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 по взаємовідносинам з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2); визнано протиправним дії ГУ ДФС у Луганській області з проведення позапланової невиїзної документальної перевірки ТОВ «Діброва» () з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість за період з 01.10.2015 по 31.12.2015 по взаємовідносинам з ТОВ «МДМ КОД» () та щодо повноти сплати податку з доходів фізичних осіб та військового збору за період з 01.10.2015 по 31.03.2016 по взаємовідносинам з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2).

Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 27.01.2015 у справі № 21-425а14 висловлено правову позицію, що нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що визнання протиправним та скасування наказу про проведення перевірки ТОВ «Діброва», а також визнання протиправними дій контролюючого органу з проведення перевірки за таким наказом, призводить до відсутності правових наслідків цієї перевірки позивача, яким, зокрема, є податкове повідомлення-рішення від 16.03.2017 № НОМЕР_1, яким ТОВ «Діброва» визначено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 705676,25 грн, у тому числі: за податковим зобовязанням 564541,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 141135,25 грн.

За таких обставин суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.03.2017 № НОМЕР_1.

Відповідно, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про визнання протиправними дій відповідача при винесенні податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Луганській області від 16.03.2017 № НОМЕР_1, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Закріплення частиною другої статті 2 КАС України положення про можливість оскарження до адміністративних судів будь-яких рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, як не спростовує висновку про юридичне значення рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень як предмета судового оскарження, так і не означає і нівелювання способу захисту порушеного права, свобод чи законних інтересів.

Суд зазначає, що за змістом цієї норми предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обовязків особи, яка звертається до суду, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Вчинення дій субєктом владних повноважень є способом реалізації наданої субєкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії є процесом реалізації наданих законом функцій субєкту владних повноважень. Самі по собі дії не тягнуть за собою настання будь-яких негативних наслідків для особи. На думку суду, правові наслідки для позивача тягне акт індивідуальної дії податкове повідомлення-рішення від 16.03.2017 № НОМЕР_1.

З огляду на викладене, суд зазначає, що вимоги позивача у цій частині не підлягають задоволенню через відсутність порушення прав позивача діями відповідача, а обраний позивачем спосіб захисту не відповідає обєкту порушеного права.

Що стосується тверджень представників сторін щодо обставин встановленого перевіркою порушення ТОВ «Діброва» пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 та абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб, який підлягав сплаті до бюджету у сумі 564541,00 грн, суд не надає їм правової оцінки, оскільки такі обставини не можуть вплинути на рішення суду у даній справі, внаслідок порушення відповідачем процедури проведення перевірки позивача, наслідком якої стало прийняття неправильного податкового повідомлення-рішення.

За практикою Європейського Суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (частина третя статті 94 КАС України).

Судом встановлено, що при зверненні до суду позивач платіжним дорученням від 06.09.2017 № 1153 сплатив судовий збір за подання до суду даного адміністративного позову у розмірі 10585,14 грн, що складає 1,5 % розміру позовних вимог майнового характеру.

Позовну вимогу щодо визнання протиправними дій відповідача при винесенні податкового повідомлення-рішення від 16.03.2017 № НОМЕР_1, суд розцінив як повязану із вимогою про визнання протиправним та скасування цього податкового повідомлення-рішення, за якою судовий збір окремо не сплачується.

Оскільки позовна вимога майнового характеру, за яку позивачем сплачено судовий збір у розмірі 10585,14 грн, підлягає задоволенню у повному обсязі, суд вважає за необхідне присудити позивачу такі витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача повністю.

Що стосується сплати ТОВ «Діброва» судового збору у розмірі 1600,00 грн за платіжним дорученням від 27.07.2017 № 1110, суд зазначає, що цей судовий збір врахований у справі 812/1101/17. Відповідно, у даній справі суд не повноважний здійснювати розподіл судового збору за подання до суду адміністративного позову в іншій адміністративній справі.

Відповідно до частини третьої статті 160 КАС України у судовому засіданні 22 листопада 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 27 листопада 2017 року, про що згідно вимог частини другої статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діброва» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 16.03.2017 № НОМЕР_1, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Діброва» визначено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 705676,25 грн, у тому числі: за податковим зобовязанням 564541,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 141135,25 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діброва» (місцезнаходження: 92513, Луганська обл., Міловський р-н, с. Діброва, вул. Українська, 5-а, ідентифікаційний код: 21832609) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області (місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 72, ідентифікаційний код: 39591445) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 10585,14 грн (десять тисяч пятсот вісімдесят пять гривень 14 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 27 листопада 2017 року.

Суддя ОСОБА_5