Справа № 820/4577/17
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 листопада 2017 р. № 820/4577/17

Харківський окружний адміністративний суд

в складі: головуючого судді Білової О.В.

за участю секретаря судового засідання Ділбаряна А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, представників: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання незаконним, скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просить суд визнати незаконними та скасувати рішення Головного управління ДМС України в Харківській області від 10 квітня 2017 року про примусове повернення громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до країни походження та зобов'язання його покинути територію України у термін до 20.04.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем було прийняте рішення про примусове повернення громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до країни походження, позивач не погоджується з цим рішенням, посилаючись на те, що відповідачем належним чином не розглянуто його заяву про надання йому дозволу на імміграцію в Україну, з урахуванням висновків суду, яким скасовано висновок відповідача про відмову в наданні дозволу на імміграцію, а також позивач зазначив, що органом міграційної служби не враховано наявність у позивача двох неповнолітніх дітей та дружини громадян України.

Представник відповідача не погодився з позовною заявою та надав письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки, на думку представника відповідача, орган міграційної служби діяв в межах повноважень та на підставі чинного законодавства, також зазначив, що після скасування судом висновку Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про відмову позивачеві в наданні дозволу на імміграцію відповідач не приймав нового висновку та фактично не розглядав заяву позивача, оскільки рішенням суду його не було зобовязано вчинити дії щодо повторного розгляду заяви позивача. Також представник відповідача зазначив, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності та сплата ним штрафу доводять його неправомірність перебування на території України.

Позивач, ОСОБА_1, та представник позивача, ОСОБА_2, в судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги, з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача - Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Судом встановлено, що позивач є громадянином Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибув до України на законних підставах, згідно службової візи у 1993 році.

Як встановлено судом зі свідоцтва про шлюб Серії 1-ВЛ № 066003, виданого 24.07.2007 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, 24.07.2007 між ОСОБА_1 та громадянкою України ОСОБА_5 зареєстровано шлюб. (а.с.43)

Від шлюбу позивач має двох дітей: ОСОБА_1 Угонна, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1 Обінна ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії І-ВЛ № 446381 та І-ВЛ № 446382 відповідно, виданих Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 02.07.2016 (а.с.42, 41).

Діти позивача - ОСОБА_1 Угонна, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1 Обінна 19.05.2006, є громадянами України, що підтверджується довідками про реєстрацію особи громадянином України № 5047 та №5048, а також паспортом громадянина України ОСОБА_1 Угонна (а.с.39-40, 44)

Судом встановлено, що 04.08.2015 позивач звернувся до Головного управління державної міграційної служби в Харківській області з заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну, надавши всі необхідні документи.

Головним управлінням державної міграційної служби в Харківській області 14.04.2016 складено висновок, яким позивачу відмовлено в наданні дозволу на імміграцію в Україну.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2016 адміністративний позов громадянина ОСОБА_6 Республіки Нігерія ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області визнано незаконним та скасовано висновок Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 14.04.2016 року про відмову в наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_6 Республіки Нігерія ОСОБА_1; зобов'язано Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області надати дозвіл на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_6 Республіки Нігерія ОСОБА_1.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2017 апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області задоволено частково. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2016 по справі № 820/3821/16 скасовано в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області надати дозвіл на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_6 Республіки Нігерія ОСОБА_1. В цій частині прийнято нову постанову, якою у позові відмовлено. В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2016р. по справі № 820/3821/16 залишено без змін.

Відповідно до ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При скасуванні висновку Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 14.04.2016 Харківський окружний адміністративний суд встановив, що під час судового розгляду справи відповідачем не доведено наявність передбачених законами України підстав для відмови в наданні дозволу на імміграцію в Україну. Також, з матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення відповідача не містить посилань на конкретні докази як на підставу застосування п.4 ст.10 Закону України "Про імміграцію" для відмови позивачу в надані дозволу на імміграцію в Україну.

На цей час вказане рішення суду є чинним.

Як зазначив в судовому засіданні представник відповідача, новий висновок за заявою позивача про надання дозволу на імміграцію від 14.08.2015 не складався, оскільки судовим рішенням відповідача не зобовязано вчиняти такі дії.

Судом встановлено, що за результатами звернення позивача до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області з копією постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2017 по справі № 820/3821/16 щодо нього був складений протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за проживання без документів на право проживання в Україні.

10.04.2017 начальником Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області затверджено рішення про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_6 Республіки Нігерії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.04.2017(а.с.6).

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов'язки, що і громадяни України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про імміграцію» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції:

1) організовує роботу з прийняття заяв разом із визначеними цим Законом документами щодо надання дозволу на імміграцію від осіб, які перебувають в Україні на законних підставах;

2) організовує роботу з перевірки правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутності підстав для відмови у його наданні;

3) організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються;

4) організовує роботу з видання та вилучення у випадках, передбачених цим Законом, посвідок на постійне проживання;

5) забезпечує ведення обліку осіб, які подали заяви про надання дозволу на імміграцію, та осіб, яким надано такий дозвіл.

Відповідно до ст.. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в'їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про імміграцію» якщо особа, стосовно якої прийнято рішення про відмову у наданні їй дозволу на імміграцію, за час розгляду її заяви втратила інші законні підстави для перебування в Україні, на неї поширюються положення частин другої - четвертої цієї статті.

Частинами 2-4 ст. 13 Закону України «Про імміграцію» передбачено, що особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення. Якщо за цей час особа не виїхала з України, вона підлягає видворенню в порядку, передбаченому законодавством України. У разі скасування дозволу на імміграцію стосовно особи, яка була до його надання визнана біженцем в Україні, її не може бути вислано або примусово повернуто до країни, де її життю або свободі загрожує небезпека через її расу, національність, релігію, громадянство (підданство), належність до певної соціальної групи або політичні переконання. Якщо особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду, рішення про її видворення не приймається до набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. № 1983, рішення ДМС, територіальних органів і підрозділів, інших органів виконавчої влади, які в межах своєї компетенції зобов'язані забезпечувати провадження у справах з питань імміграції, а також дії чи бездіяльність їх посадових та службових осіб можуть бути оскаржені відповідно до законодавства. У цьому разі провадження у справах з питань імміграції припиняється до прийняття відповідного рішення.

Отже, за результатами розгляду кожної заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну орган державної міграційної служби зобовязаний скласти висновок, прийнявши рішення про надання відповідного дозволу або про відмову в його наданні.

Судом встановлено, що позивач як на момент звернення з заявою про надання дозволу на імміграцію від 04.08.2015, так і на час розгляду даної справи судом перебував та перебуває на законних підставах на території України, що підтверджується заявами про продовження строку перебування на території України (а.с. 62, 52), з яких вбачається, що начальником Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області прийняті рішення про продовження позивачу терміну перебування на території України до 09.07.2016 та до 14.04.2018 відповідно.

Отже, суд приходить до висновку, що до розгляду по суті заяви позивача про надання дозволу на імміграцію в Україну у Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області відсутні законні підстави для прийняття рішення про примусове повернення з України громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10 квітня 2017 року.

Згідно вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди зобовязані перевірити оскаржені рішення, дії на предмет того, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на яке спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що рішення про примусове повернення з України громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10 квітня 2017 року прийняте з порушенням вимог ст. 2 КАС України, а саме, необґрунтовано, без наявності законодавчо визначеної підстави для прийняття рішення про примусове повернення з України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення позивач має дружину та неповнолітніх дітей, які проживають разом з ним в Україні та мають громадянство України; без урахування принципу пропорційності, тобто при прийнятті рішення мало місце відсутність досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямоване спірне рішення, та інтересів позивача.

З огляду на наведене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 8-14, 17, 50, 70, 71, 86, 94, 159, 160-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання незаконним, скасування рішення задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління ДМС України в Харківській області про примусове повернення з України громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10 квітня 2017 року.

Стягнути з Головного управління ДМС України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24, м. Харків, 61057, код за ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь громадянина Федеративної республіки Нігерія ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (код НОМЕР_1) у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 30 листопада 2017 року.

Суддя Білова О.В.