Справа № 820/8216/15
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року м. Київ К/800/2054/17

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Бухтіярової І.О., Цвіркуна Ю.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській областіна постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 рокута ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року

у справі №820/8216/15за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпік Трейд» (надалі - ТОВ «Олімпік Трейд»)

до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області (надалі - Житомирська ОДПІ)

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

ТОВ «Олімпік Трейд» звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про часткове відкликання позовних вимог, просило скасувати податкові повідомлення-рішення Житомирської ОДПІ від 13.05.2015 року № та від 13.05.2015 року №.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.11.2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 року, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішень судів попередніх інстанцій і прийняття нового, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як з'ясовано попередніми судовими інстанціями, контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Олімпік Трейд» з питання фінансово-господарських взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Донмас» за грудень 2014 року та з Товариством з обмеженою відповідальністю «Делюкс Компані» за січень 2015 року, наслідки якої оформлено актом від 16.04.2015 року №2036/06-25-22-03/37107705.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.4 ст. 200, п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у зв'язку з неправомірним включенням до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у ціні придбаних у ТОВ «Донмас» та ТОВ «Делюкс Компані» нафтопродуктів, з огляду на недоліки представленої транспортної документації.

Крім цього, контролюючий орган посилався на податкову інформацію щодо контрагентів ТОВ «Олімпік Трейд», де, зокрема, вказано про неперебування ТОВ «Делюкс Компані» за вказаним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням, а також невизнання поданої ТОВ «Донмас» декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року податковою звітністю та, як наслідок, невідповідність задекларованого позивачем податкового кредиту сумі податкових зобов'язань постачальника.

На підставі зазначеного акта перевірки Житомирською ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення: від 13.05.2015 року №, згідно з яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 67154,00 грн.; від 13.05.2015 року №, згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2305165,00 грн. за основним платежем та 576291,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду, цілком правильно та обґрунтовано виходив з наступного.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За правилами п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі платника у зв'язку з його господарською діяльністю.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, судові інстанції цілком обґрунтовано врахували долучені ТОВ «Олімпік Трейд» до матеріалів справи належним чином оформлені копії документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій, а саме: актів приймання-передачі нафтопродуктів та податкових накладних.

Крім цього, судами з'ясовано, що фізичне переміщення придбаного позивачем у ТОВ «Донмас» та ТОВ «Делюкс Компані» товару не здійснювалось, оскільки останній вже знаходився на складі Публічного акціонерного товариства «Дніпронафтопродукт», з яким ТОВ «Олімпік Трейд» укладено договір зберігання від 24.06.2014 року №4129.

Транспортування придбаного товару здійснювалось вже з місць зберігання до місць реалізації - автозаправних станцій позивача автоперевізниками - Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кременчукнафтопродуктсервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ВЕЙ», Приватним підприємством «Капрайя», про що свідчать подані ТОВ «Олімпік Трейд» копії відповідних первинних документів.

На підтвердження оприбуткування придбаних товарно-матеріальних цінностей та господарського характеру понесених витрат позивачем представлено оборотно-сальдові відомості, а також документи, які свідчать про наявність у нього на праві оренди автозаправних станцій для реалізації придбаної в контрагентів продукції.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано Житомирською ОДПІ і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальників, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення ТОВ «Олімпік Трейд» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

На момент здійснення спірних поставок позивач та його постачальники були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про доведеність ТОВ «Олімпік Трейд» реального характеру розглядуваних господарських операцій.

При цьому судові інстанції правильно відхилили посилання контролюючого органу на наявну в нього податкову інформацію щодо постачальників позивача як на підставу для відмови в задоволенні позову, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження товарності здійснених поставок, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальниками, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цих осіб. Проте, посадовими особами Житомирської ОДПІ під час здійснення контрольного заходу таких обставин не встановлено.

Отже, оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо задоволення позовних вимог та скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків судових інстанцій.

За таких обставин, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених у касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ І.О. Бухтіярова

___________________ Ю.І. Цвіркун