Справа № 809/1440/17
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" листопада 2017 р. Справа № 809/1440/17
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Кафарського В.В.,
за участю секретаря судового засідання Федів А.В.,
представника позивача Семчука М.М.,
представника відповідача Бондаренка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до т.в.о. начальника Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - т.в.о. командира окремого загону спеціального призначення Західного територіального управління Національної гвардії України про визнання дій неправомірними та скасування наказу № 253 від 06.07.2017, -
25.10.2017 ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до т.в.о. начальника Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - т.в.о. командира окремого загону спеціального призначення Західного територіального управління Національної гвардії України про визнання дій неправомірними та скасування наказу № 253 від 06.07.2017.
Позовні вимоги мотивовані тим, що вищевказаний наказ № 253 від 25.07.2017 виданий на підставі неправомірного рапорту т.в.о. командира окремого загону спеціального призначення Західного територіального управління Національної гвардії України Колесника В.С., який в рапорті клопотав про позбавлення лейтенанта Кривоноса премії за червень 2017 року.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, поясненнях від 06.1.2017 (а.с. 21) та в додаткових поясненнях від 16.11.2017 (а.с. 37). Просили позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів викладених в письмових запереченнях від 16.11.2017 та 24.11.2017 (а.с. 39, 62). Просив суд в задоволенні позову відмовити.
Третя особа,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - т.в.о. командира окремого загону спеціального призначення Західного територіального управління Національної гвардії України в судове засідання, призначене на 24.11.2017 не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи про причини неявки суду не подав.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши і оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
ОСОБА_2 проходить службу в окремому загоні спеціального призначення Західного територіального управління Національної гвардії України у військовій частині НОМЕР_2 на посаді командира 2-ї бойової групи парашутно-десантної групи спеціального призначення зі званням лейтенанта.
04.07.2017 т.в.о. командира окремого загону спеціального призначення ОСОБА_3 подав т.в.о. начальника Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) рапорт, в якому просив військовослужбовцю окремого загону спеціального призначення лейтенанту ОСОБА_2 щомісячне преміювання за червень 2017 року встановити у розмірі 100% за неналежне виконання службових обов`язків (а.с. 7).
На підставі даного рапорту 06.07.2017 т.в.о. начальника Західного територіального управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) полковник ОСОБА_4 виніс наказ № 253, яким зобов`язав виплатити військовослужбовцю окремого загону спеціального призначення лейтенанту ОСОБА_2 старшому офіцеру (командиру бойової групи) 2-ої бойової групи парашутно-десантної групи спеціального призначення щомісячну премію у розмірі 100% від посадового окладу (а.с. 6).
Слід зазначити, що відповідно до статті 65 Конституції України громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до частини 1 статті 2 вказаного Закону, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 25.03.1992 за № 2011-XII.
Згідно статті 9 вказаного закону, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (частина 1).
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина 2).
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (частина 3).
Статтею 19 зазначеного закону встановлено, що неправомірні рішення, дії (бездіяльність) органів військового управління та командирів (начальників) можуть бути оскаржені військовослужбовцями в порядку, передбаченому законами, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 20 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям гарантується право на захист у порядку, встановленому законами України. Судочинство у справах за участю військовослужбовців, які проходять військову службу на території України, здійснюється відповідно до законів України, а військовослужбовців, які проходять військову службу за межами території України, - відповідно до вимог міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд зазначає, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України, в тому числі і позивача, здійснюється згідно наказу Міністерства
Відповідно до пункту 8.1 вказаної Інструкції, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, виплачується надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби в розмірах до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
Згідно пункту 8.3 Інструкції, військовослужбовцям, зазначеним у пунктi 8.1 цього розділу, за виконання спеціальних завдань, пов`язаних з антитерористичною діяльністю, надбавка за виконання особливо важливих завдань виплачується в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
Підставою для включення до переліку посад, за якими розмір надбавки за виконання військовослужбовцями спеціальних завдань, пов`язаних з антитерористичною діяльністю, може встановлюватися до 100 відсотків, є рішення про включення цих посад до Антитерористичного центру та його координаційних груп при регіональних органах Служби безпеки України, яке оголошується наказом командира військової частини.
Відповідно до пункту 8.4 вказаної Інструкції, розмір надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби кожному військовослужбовцю визначається залежно від складності, обсягу та важливості завдань, що виконуються, та встановлюється наказом командира військової частини, а командирам військових частин - наказами вищих командирів (начальників) у відсотках у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі військової частини.
Встановлення (збільшення розміру) або скасування (зменшення розміру) надбавки за виконання особливо важливих завдань здійснюється на підставі поданих за командою рапортів безпосередніх командирів (начальників). У рапортах наводяться обґрунтування необхідності та доцільності прийняття відповідного рішення (пункт 8.6 Інструкції).
Згідно пункту 8.7 Інструкції, у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення військової дисципліни та умов несення служби, зниження показників діяльності та зміни умов служби встановлена надбавка за виконання особливо важливих завдань скасовується або її розмір зменшується на підставі наказу командира військової частини з обов`язковим зазначенням обставин, які є причиною для скасування (зменшення розміру) зазначеної надбавки.
Згідно п. 21.1 Інструкції, командири (начальники) військових частин Національної гвардії України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби в межах річного фонду преміювання, утвореного в розмірі не менше ніж 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.
Відповідно до п. 21.2 вказаної Інструкції, розміри премії встановлюються за рішенням командувача Національної гвардії України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Національної гвардії України, та особливостей проходження служби. Преміювання здійснюється відповідно до положення про преміювання, розробленого, виходячи зі специфіки та особливостей виконання покладених завдань на військову частину.
Відповідно до приписів 21.1 даної Інструкції начальник Західного територіального управління Національної гвардії України виніс наказ № 137 від 24.05.2016 «Про затвердження положення про преміювання військовослужбовців Західного територіального управління Національної гвардії України» (а.с. 69), яким визначено порядок преміювання військовослужбовців Західного територіального управління Національної гвардії України.
Розмір грошового забезпечення військовослужбовців визначено розпорядженням Головного управління Національної гвардії України «Про підвищення розмірів грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України» від 04.02.2016 за № Р-5 (а.с. 64). Цим розпорядженням, а саме п. 1.1. визначено, що з 01.01.2016 військовослужбовцям Національної гвардії України на посадах офіцерського складу (таку посаду займає і позивач ОСОБА_2 ) необхідно встановити щомісячне преміювання у розмірі до 525% посадового окладу.
Згідно тверджень позивача, протягом січня-травня 2017 року Західне територіальне управління НГУ йому виплачувало 525% премії щомісячно. Однак в червні його премія становила 100% посадового окладу згідно оскаржуваного наказу № 253 від 06.07.2017. Як наслідок, ОСОБА_2 вважає таке позбавлення премії безпідставним та протиправним.
Його твердження підтверджуються довідкою Західного територіального управління Національної гвардії України від 15.11.2017 за № 50/33-173ФВ, згідно якої місячне грошове забезпечення лейтенанта ОСОБА_2 відповідно до встановлених норм становить:
Посадовий оклад 980,00 грн.;
Оклад за військовим званням 110,00 грн.;
Надбавка за вислугу років 25% 681,25 грн.;
Премія 525% 5145,00 грн.;
Щомісячна додаткова грошова винагорода (наказ МВС від 23.01.2017 № 72) 100% 7 188,75 грн.;
Разом: 14 377,50 грн.
Також в даній довідці зазначено, що відповідно до оскаржуваного наказу № 253 від 06.07.2017 за червень 2017 року премія для позивача становила 100 % (а.с. 41).
Зменшений розмір заробітної плати за червень 2017 року підтверджується також випискою по надходженням по картці/рахунку ОСОБА_2 (а.с. 33).
Суд звертає увагу, що підстави та порядок позбавлення премії військовослужбовця чи її зменшення передбачено чинним законодавством. Так, в п. 1.3. Розпорядження Головного управління Національної гвардії України «Про підвищення розмірів грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України» від 04.02.2016 за № Р-5 встановлено, що зменшення рівня грошового забезпечення особовому складу шляхом зниження розмірів преміювання та щомісячної додаткової грошової винагороди здійснюється з дотримання вимог п. 21 Інструкції № 638, Положення про преміювання та п. 13 Інструкції № 72.
Пунктом 21.5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам № 638 визначено, що військовослужбовці позбавляються премії в повному обсязі або частково виключно за той календарний місяць, у якому вони допустили порушення (проступок) або стало відомо про порушення (проступок). Рішення про виплату премії, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі оформлюється наказом командира військової частини на підставі поданих за командою в кінці кожного місяця клопотань (рішень) безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії підлеглим військовослужбовцям. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього. Забороняється позбавляти премії військовослужбовців протягом кількох місяців за одне допущене порушення.
Відповідно до п. 13 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 23.01.2015 за № 72, командир (начальник) військової частини (установи) має право зменшувати розміри винагороди за: порушення статутних правил несення служби; особисті незадовільні показники командирської, бойової та мобілізаційної підготовки; невиконання функціональних обов`язків, що призвело до неготовності до дій за призначенням та зриву виконання покладених на підрозділ завдань; невихід на службу без поважних причин;уживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) у службовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння); порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до поломок військової (спеціальної) техніки й озброєння, пошкодження майна, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоди здоров`ю військовослужбовців або інших осіб.
Аналогічні вимоги щодо позбавлення військовослужбовця щомісячної премії встановлено і в п. 3.3 Положення про преміювання військовослужбовців Західного територіального управління Національної гвардії України від 24.05.2016 за № 137.
Судом встановлено, що відповідач прийняв оскаржуване рішення (наказ № 253 від 06.07.2017) про позбавлення позивача премії за червень 2017 року, керуючись п. 13 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 23.01.2015 за № 72 (командир військової частини має право зменшувати розміри винагороди за особисті незадовільні показники командирської, бойової та мобілізаційної підготовки) та у відповідності до п. 3.1, 3.2 Наказу начальника Західного територіального управління Національної гвардії України від 24.05.2016 за № 137 (преміювання здійснюється з врахуванням якості виконаних завдань та досягнутих показників в роботі, сумлінності та розумної ініціативи). Це підтверджується і змістом відзиву на адміністративний позов від 24.11.2017, який міститься в матеріалах справи (а.с. 62).
Однак суд, вирішуючи питання правомірності позбавлення позивача премії за червень 2017 року, дійшов висновку про безпідставність зменшення розміру встановленої позивачу премії, зважаючи на те, що протягом червня позивач військові обов`язки не виконував у зв`зку із хворобою, що підтверджується витягами з наказів начальника західного територіального управління (по стройовій частині) № 170 від 06.06.2017 (а.с. 47), № 187 від 20.06.2017 (а.с. 48), № 198 від 30.06.2017 (а.с. 45). А тому у позивача фізично не могло бути незадовільних показників командирської, бойової та мобілізаційної підготовки.
Також суд зазначає, що згідно п. 3.7 Наказу начальника Західного територіального управління Національної гвардії України від 24.05.2016 за № 137, виплата щомісячної премії не припиняється в разі тимчасового вибуття військовослужбовців з військової частини зі збереженням посад за місцем служби у щорічні основні відпустки, щорічні додаткові відпустки відповідно до Закону України «Про відпустки» із збереженням грошового забезпечення, на лікування та звільнення від виконання обов`язків через хворобу, стажування, у відрядження.
Беручи до уваги вказану норму та те, що позивач згідно вищезазначених наказів начальника західного територіального управління (по стройовій частині) № 170 від 06.06.2017 (а.с. 47), № 187 від 20.06.2017 (а.с. 48), № 198 від 30.06.2017 (а.с. 45) перебував у червні на стаціонарному лікуванні та направлявся для проходження військово-лікарської комісії, суд зазначає, що припиняти належну виплату щомісячної премії позивачу заборонялось.
Також суд зазначає, що у діях позивача не встановлено інших грубих порушень чи підстав, передбачених п. 21 Інструкції № 638, Положенням про преміювання № 137 від 24.05.2016 та п. 13 Інструкції № 72, які можуть слугувати для зменшення позивачу премії за червень 2017 року.
Крім того, суд звертає увагу на те, що протягом квітня-травня позивач також перебував на лікарняному, однак згідно даних виписки по надходженням по картці/рахунку ОСОБА_2 слідує, що за ці місяці позивач премії не позбавлений, а заробітна плата виплачена у повному обсязі (а.с. 34-35).
Суд також зазначає, що згідно п. 21.5 Інструкції № 638, у своєму рапорті т.в.о. командира окремого загону спеціального призначення ЗТУ НГУ підполковник ОСОБА_3 повинен був зазначити конкретні причини, які стали підставою для зменшення розміру премії позивачу за червень 2017 року, однак таких причин в рапорті не зазначено.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуваний позивачем наказ № 253 від 06.07.2017 є протиправним та виданий на підставі неправомірного рапорту т.в.о. командира окремого загону спеціального призначення Західного територіального управління Національної гвардії України ОСОБА_3 .
З урахуванням наведеного, суд дійшов переконання, що відповідачем протиправно позбавлено позивача належної йому премії згідно розпорядження Головного управління НГУ від 04.02.2016 за № Р-5. Як наслідок, позивачу підлягає нарахування та виплата належної йому премії за червень 2017 року.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано суду достатньо належних доказів, які б свідчили про неправомірність та необґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення.
На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати дії командування Західного територіального Національної гвардії України (військової частини НОМЕР_2 НГУ) щодо позбавлення ОСОБА_2 премії за червень 2017 року неправомірними.
Скасувати наказ т.в.о. начальника Західного територіального управління Національної гвардії України (військової частини НОМЕР_2 НГУ) від 06.07.2017 за № 253.
Стягнути з Західного територіального Національної гвардії України (військової частини НОМЕР_2 НГУ) на користь лейтенанта ОСОБА_2 невиплачену йому премію за червень 2017 року згідно розпорядження Головного управління НГУ від 04.02.2016 за № Р-5.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кафарський В.В.

Постанова складена в повному обсязі 29.11.2017.