Справа № 211/3847/17
Суддя: Ніколенко Д. М.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/3847/17
Провадження № 2-а/211/212/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 листопада 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Ніколенко Д.М.,

секретар: Гулько А.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_3 Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 3 батальйону № 2 УПП в м. Кривому Розі ОСОБА_4 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним. 09 серпня 2017 року відповідачем було складено постанову серії БР № 729809 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до змісту постанови, він керуючи транспортним засобом, нібито проїхав перехрестя вулиць Черняхівського та ОСОБА_5 в м. Кривий ріг на заборонений сигнал світлофору, а саме на жовтий сигнал. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним та необґрунтованим, оскільки відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 йде мова про те, що в ст. 258 і 276 КУпАП словосполучення «на місці здійснення правопорушення» і «за місцем здійснення», мають абсолютно різне значення і сенс. Так «за місцем здійснення», яке використовується в ч. 1 ст. 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України». Ч.3 ст. 258 КУпАП передбачає право працівника патрульної поліції щодо винесення постанови на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи, справа розглядається за місцем вчинення правопорушення, тобто за місцезнаходження органу, уповноваженого розглядати справу, в даному ж випадку відповідач не дотримався положень закону та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу. Відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, чим позбавив його можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП в повному обсязі. Крім того відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, проігнорувавши порядок, встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП. Крім того, відсутній склад правопорушення, передбачений ч.2 ст. 122 КУпАП, оскільки перехрестя вулиць Черняхівського та ОСОБА_5 в м. Кривий Ріг він перетинав на зелений мигаючий сигнал світлофору, що чітко видно на відеозапису, ПДР він не порушував, так як завершував маневр, тому просить суд скасувати постанову, винесену інспектором УПП ОСОБА_4 серії БР № 729809 від 09.08.2017 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав вимоги позову, наполягав на його задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 заявлені вимоги не визнала з підстав, викладених в запереченнях.

Вислухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як встановлено судом, 09 серпня 2017 року інспектором роти № 3, батальйону № 2 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі ОСОБА_4було винесено постанову серії БР № 729809 відносно ОСОБА_6 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 09 серпня 2017 р. о 17-15 годині по вул. Петра Калнишевського в м. Кривому Розі Дніпропетровської області автомобілем «Skoda Superb», проїхав перехрестя вул. Черняхівського та вул. ОСОБА_5 на заборонений сигнал світлофора, а саме: жовтий, чим порушив п. 8.7.3 (ґ) ПДР України та за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213, ст. ст. 222,258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст.122 КУпАП в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 276 КУпАП передбачено альтернативу у виборі місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 КУпАП: за місцем його вчинення, обліку транспортного засобу або місцем проживання порушника.

Крім того, ч. 6 ст. 276 КУпАП передбачено можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення й в іншому місці.

Аналіз положень глави 22 КУпАП в системному зв'язку з положеннями глави 17 КУпАП вказує на неможливість ототожнення понять «місце вчинення адміністративного правопорушення» з місцем розгляду справи «на місці вчинення адміністративного правопорушення», які мають різне цільове спрямування та правовий зміст. Так, в контексті ст.276 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачає її розгляд за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення в межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, що також передбачено в п.2.4 рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена постанова, була розглянута інспектором роти № 3 батальйону № 2 УПП в м. Кривому Розі ОСОБА_4, як уповноваженою посадовою особою органу поліції безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

Під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.

За даних обставин суд приходить до висновку, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст. 222,258,278,280,283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року за №1376, а тому посилання позивача на її винесення з допущенням істотних порушень процесуального порядку є необґрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Крім того, доводи позивача про те, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання адміністративного протоколу, є безпідставними та неаргументованими, оскільки вони ґрунтуються виключно на суб'єктивному тлумаченні рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року та суперечать положенням ст.ст. 213,222,258,276 КУпАП, які містять прямий імперативний припис щодо права уповноваженої посадової особи органу поліції безпосередньо на місці вчинення правопорушення виносити постанову в порядку скороченого провадження.

Суд також не приймає до уваги доводи позивача щодо суттєвості порушення його прав та створення неможливості їх реалізації в повному обсязі, виходячи з того, що позивачем не зазначено, які саме його права було порушено чи обмежено їх реалізацію з боку відповідача та в чому саме це полягало, враховуючи, що сам факт звернення позивача до суду з даним позовом є наслідком реалізації визначеного саме ст.268 КУпАП права на оскарження ним постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно підпункту «ґ» пункту 8.7.3 пункту 8.7 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З наведеного вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, показання технічних засобів, що мають функції фотозйомки та відеозапису.

На підтвердження обґрунтованості та законності оскаржуваної постанови відповідачем в якості доказу до письмових заперечень надано відеозапис правопорушення, яке в судовому засіданні було переглянуто.

Так, з відеозапису вбачається, що відеозйомка велась з автомобіля патрульної поліції, яке було по відношенню до перехрестя, світлофору та автомобіля позивача в значній віддаленості, що само по собі унеможливлює встановлення наявності, або відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення. Так, з відео вбачається, що світлофором було змінено режим роботи з зеленого на жовтий, а потім на червоний. Згідно пояснень позивача, він почав рух на миготливий зелений сигнал світлофора, що є дозволяючим згідно п. 8.7.3 ПДР, наданий суду відеозапис не спростовує надані позивачем пояснення. Відеозапис правопорушення вівся на достатньо великій відстані від автомобіля позивача, суд позбавлений можливості зафіксувати початок руху автомобіля та розташування автомобіля в той час, коли була зміна сигналу світлофора на жовтий, оскільки згідно відеозапису позивач знизив швидкість руху при виконанні початку маневру та закінчив маневр на миготливий жовтий.

Враховуючи викладене, судом встановлено наявність порушень процесуальних прав позивача як особи, відносно якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 17, ст. 160-163, 171-2 КАС України, суд-

постановив:

адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову серії БР №729809 від 09.08.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять пять) гривень 00 копійок за ст.122 ч.2 КУпАП скасувати.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, копія апеляційної скарги надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_7