Справа № 826/17035/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу

за позовом

Державної екологічної інспекції у місті Києві

до

Публічного акціонерного товариства “Жуляни”

про

застосування заходів реагування,-

В С Т А Н О В И В:

Державна екологічна інспекція у місті Києві (далі-позивач/Держекоінспекція) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства “Жуляни” (далі-відповідач/ПАТ “Жуляни”), в якому, враховуючі подані уточнення позовних вимог, просить тимчасово призупинити ПАТ “Жуляни” виконання робіт з експлуатації стаціонарних джерел викидів №№ 2 (труба), 3 (труба), 8 (труба), 9 (труба), 10 (труба), 11 (труба), 12 (труба), 13 (труба), 14 (труба), 15 (труба), 16 (труба), 17 (труба), 18 (труба), 19 (труба), 21 (труба) без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач здійснює господарську діяльність без отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, тобто з порушенням ст. 11 Закону України “Про охорону атмосферного повітря”.

Відповідач подав до суду письмове заперечення проти позову, у якому зазначив про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки хоча й підприємство і зареєстровано у місті Києві, однак основну свою діяльність здійснює на території Київської області, на яку не поширюються повноваження позивача. Також відповідач зазначив, що позивачем не конкретизовано джерел викиду, роботи з експлуатації яких позивач просить призупинити.

Розглянувши подані документи і матеріали, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

В результаті перевірки було встановлено, що ПАТ “Жуляни” здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з 16.10.2013 року, порушує правила ведення первинного обліку та здійснення контролю за операціями поводження з відходами, а саме: не ведеться первинний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, зберігаються чи утилізуються за формою №1-ВТ, не подається статистична звітність щодо поводження з відходами за формою №1 за відповідною адресою.

За результатами перевірки винесено припис №05/153п від 27.11.2015 року про усунення порушень, у якому зобов’язано відповідача: отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; вести, за встановленими нормами, первинний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються чи утилізуються за нормою №1-Вт; подавати статистичну звітність щодо поводження з відходами; надати до Державної екологічної інспекції у м. Києві довідку про кількість годин роботи стаціонарних джерел за період з 16.10.2013 року по 27.11.2015 року.

Також, за результатами перевірки притягнуто винних посадових осіб до адміністративної відповідальності за здійснення господарської діяльності без дозвільного документу-дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, штраф сплачено в добровільному порядку.

Під час позапланової перевірки контролю виконання раніше наданого припису, в період з 02.02.2016 року по 09.02.2016 року встановлено, що ПАТ “Жуляни” не в повному обсязі виконано вимоги припису Держекоінспекції, а саме: не отримано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; не надано довідку щодо кількості годин роботи джерел викидів по кожному джерелу окремо за період з 16.10.2013 року по 27.11.2015 року. За результатами перевірки складено Акт перевірки від 09.02.2016 року №05/58а.

За результатами перевірки було винесено припис №05/24п від 09.02.2016 року та притягнуто винних посадових осіб до адміністративної відповідальності за невиконання законних розпоряджень чи приписів посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів, штраф сплачено в добровільному порядку.

Також, за результатами перевірки притягнуто винних посадових осіб до адміністративної відповідальності за здійснення господарської діяльності без дозвільного документу-дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, штраф сплачено в добровільному порядку.

В подальшому під час позапланової перевірки контролю виконання раніше наданих приписів, в період з 11.10.2016 року по 18.10.2016 року, яка оформлена Актом перевірки від 18.10.2016 року №05/729а, встановлено, що ПАТ “Жуляни” надалі не виконуються вимоги природоохоронного законодавства, а саме: не отримано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

За результатами перевірки було винесено припис №05/336п від 18.10.2016 року та притягнуто винних посадових осіб до адміністративної відповідальності за невиконання законних розпоряджень чи приписів посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі схорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів, радіаційної безпеки або охорону природних ресурсів.

Оскільки ПАТ “Жуляни” продовжує експлуатацію стаціонарних джерел викидів без отримання дозвільного документу-дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря визначає Закон України “Про охорону атмосферного повітря” від 16.10.1992 року №2707-XII (далі - Закон №2707-ХІІ).

Абзацом 1 частини першої статті 10 Закону №2707-ХІІ визначено, що підприємства, установи, організації та громадяни - суб’єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов’язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов’язані здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо.

Як передбачено частиною шостою статті 11 Закону №2707-ХІІ, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, суб'єкту господарювання, об'єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

До першої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і мають виробництва або технологічне устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До другої групи належать об'єкти, які взяті на державний облік і не мають виробництв або технологічного устаткування, на яких повинні впроваджуватися екологічно безпечні технології та методи керування. До третьої групи належать об'єкти, які не належать до першої і другої груп (частина сьома статті 11 Закону №2707-ХІІ).

Відповідно до пункту 2 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 року №302 (далі – Порядок №302), дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Відповідно до статті 12 Закону №2707-ХІІ господарська чи інші види діяльності, пов’язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.

Згідно з частиною п’ятою статті 4 Закону України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” 05.04.2007 року №877-V (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб'єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

У зв’язку із наведеним слід зазначити, що згідно з частиною третьою статті 16 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій.

До компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, в галузі охорони навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів належить реалізація державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів (пункт “а” частини першої статті 20-1 вказаного Закону).

Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011 року №429 затверджено Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (положення якого були чинними на момент звернення позивача до суду,), основними завданнями якої є реалізація повноважень Держекоінспекції України у межах відповідної території.

Державна екологічна інспекція в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Держекоінспекції України і їй підпорядковується (пункт 1 Положення).

Відповідно до підпункту 6.4 пункту 6 зазначеного Положення Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань має право проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов’язкові для виконання приписи.

В даному випадку судом встановлено, що ПАТ “Жуляни” здійснює свою господарську діяльність (експлуатує стаціонарні джерела викидів) без отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що є порушенням ст. 11 Закону України “Про охорону атмосферного повітря”, а також не виконує та ігнорує неодноразові приписи позивача про необхідність отримання відповідного дозволу, надалі порушує вимоги природоохоронного законодавства, у зв’язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Також, суд вважає безпідставними доводи відповідача про не поширення повноважень Держекоінспекції у м. Києві на здійснення контролю за його діяльністю, оскільки ПАТ “Жуляни” зареєстровано у м. Києві, у межах території якого позивач й реалізує свої повноваження.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

За таких обставин, суд, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 183-2, 158-163, 256 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов Державної екологічної інспекції у місті Києві задовольнити.

Постанова в частині тимчасового призупинення виконання робіт з експлуатації стаціонарних джерел викидів підлягає негайному виконанню на підставі ч. 1 ст. 256 та п. 8. ч. 6 ст. 183-2 КАС України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ч. 8 ст. 183-2, ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Кармазін