Справа № 806/2339/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Чернова Г.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"28" листопада 2017 р. Справа № 806/2339/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "25" вересня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 внутрішньої безпеки Національної поліції та Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на звернення від 04.08.2017 року ,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з вказаним позовом, у якому просив визнати неправомірними дії (бездіяльність) ОСОБА_4 внутрішньої безпеки НП та МВС України в частині ненадання йому повної та достовірної інформації на звернення від 04.08.2017; зобовязати відповідача надати йому повну та достовірну інформацію на звернення від 04.08.2017.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.08.2017 звернувся до начальника ОСОБА_4 внутрішньої безпеки НП та МВС України із запитом про надання інформації, однак відповідач не надав йому повну та достовірну інформацію на звернення, чим, на думку позивача, проявляє неправомірну бездіяльність в невиконанні вимог Закону України "Про інформацію" та Закону України "Про звернення громадян".

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 25.09.2017 у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 внутрішньої безпеки Національної поліції та Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на звернення від 04.08.2017 року відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов. В апеляційній скарзі зазначив, що суд не взяв до уваги, що відповідач не надав йому повної відповіді на його запит, а також безпідставно притягнув до участі у справі Міністерство внутрішніх справ України та вирішив справу в порушення вимог КАС України одноособово.

В судове засідання позивач та представники сторін не з'явилися. Про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштових відправлень.

Суд розглядає справу в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 04.08.2017 ОСОБА_3 сформовано та направлено до ОСОБА_4 внутрішньої безпеки НП України звернення наступного змісту: "ГУ НП в Житомирській області та суб'єкт владних повноважень - начальник кримінальної поліції Житомирський області ОСОБА_5 збирають інформацію відносно мене - інваліда війни 2 групи та ліквідатора аварії на ЧАЕС 1 категорії. Прошу провести перевірку та сповістити що таке ОСМД в запиті державного діяча ОСОБА_5? Прошу провести перевірку та сповістити чи були підлеглі начальника кримінальної поліції Житомирській області ОСОБА_5 у відрядженні 30 серпня 2016 року в селі Медвин, Богуславського району Київської області".

Звернення позивача надійшло до ОСОБА_4 внутрішньої безпеки Національної поліції України 15.08.2017 та зареєстроване за вх. №Б-108.

Листом від 31.08.2017 за вих. №Б-108/42-05/01-2017 ОСОБА_4 внутрішньої безпеки Національної поліції України повідомлено ОСОБА_3 за місцем проживання (АДРЕСА_1), що його звернення розглянуто та викладені ним обставини щодо недотримання ОСОБА_5 його прав і свобод не знайшли фактичного підтвердження. Водночас розяснено, що ОСМД, ОСББ чи ТСББ - неприбуткова юридична особа, створена власниками житлових приміщень для спільного користування, утримання та управління своїм будинком та прибудинковою територією, а також для юридичного оформлення їхніх майнових прав на будинок та прибудинкову територію. ОСМД "Теплий стан" створено власниками житлових та нежитлових приміщень, в т.ч. житлового будинку за адресою: м.Житомир, проспект Миру, 1-В, запит до якого направлено з метою встановлення фактичної адреси проживання та надання відповіді ОСОБА_3 Що стосується питання в частині факту виїзду працівників у відрядження, то воно не підлягає розгляду відповідно до ст.8 Закону України "Про звернення громадян", оскільки вже було вирішено по суті.

Вважаючи, що відповідач не надав повну та достовірну інформацію на звернення від 04.08.2017 та посилаючись на невиконання ним вимог Закону України "Про інформацію" та Закону України "Про звернення громадян", позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи позивачу у задоволенні позову виходив з того, що останньому було надано відповіді на всі його питання, поставлені в запиті від 04.08.2017, звернення розглянуто об'єктивно, всебічно та у відповідності до вимог ст.ст.15,19 Закону № 393/96-ВР.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Статтею 34 Конституції України визначено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

У статті 40 Основного Закону проголошено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 передбачено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно з ст. 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі також Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 3 вказаного Закону роз'яснено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Відтак судом встановлено, що запит позивача від 04.08.2017 є зверненням у розумінні Закону України "Про звернення громадян".

Згідно ст.15 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 19 цього ж Закону передбачено обов'язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг:

- об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

- у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

- особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Із змісту відповіді на звернення ОСОБА_3 (від 31.08.2017 №Б-108/42-05/01-2017) встановлено, що останньому було надано відповіді на всі його питання, поставлені в запиті від 04.08.2017, звернення розглянуто об'єктивно, всебічно та у відповідності до вимог ст.ст. 15,19 Закону № 393/96-ВР.

Також за результатами проведеної перевірки згідно звернення ОСОБА_3 від 04.08.2017, висновком від 31.08.2017, затвердженим начальником Житомирського управління ДВБ НП України, встановлено відсутність неправомірних дій ОСОБА_5 по відношенню до позивача, інформація про що знайшла своє відображення у відповіді №Б-108/42-05/01-2017.

При цьому слід зазначити, що звернення позивача було розглянуто у межах місячного терміну, встановленого ч.1 ст.20 Закону України "Про звернення громадян".

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач діяв у межах повноважень, наданих чинним законодавством та Законом України "Про звернення громадян".

Щодо доводів позивача про притягнення судом першої інстанції до участі в справі Міністерства внутрішніх справ та розгляд справи одноособово , колегія зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст. 24 КАС України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів.

Разом із тим встановлено, що відповідно до позовної заяви відповідачем зазначений один відповідач ОСОБА_4 внутрішньої безпеки НП та МВС, та предметом оскарження є дії (бездіяльність) ОСОБА_4 внутрішньої безпеки НП та МВС в частині ненадання повної та недостовірної інформації.

Встановлено, що позивач звернувся з запитом саме до ОСОБА_4 внутрішньої безпеки Національної поліції України, який фактично і надав відповідь.

Також встановлено, що судом першої інстанції Міністерство внутрішніх справ України до участі у справі в якості другого відповідача не притягувалося, зазначене Міністерство не є самостійним відповідачем у даній справі.

Відтак доводи позивача в цій частині є безпідставними.

Інші доводи позивача не впливають на законність прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "25" вересня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

ОСОБА_2