Справа № 804/4689/17
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2017 рокусправа № 804/4689/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Дадим Ю.М. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2017 р. по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення-,

В С Т А Н О В И В:

20.07.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, де посилаючись на те, що наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 99 о/с дск від 25.07.2003 р. був звільнений з ОВС в запас Збройних Сил України за п. 64 «б» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС (за хворобою) з вислугою років в правоохоронних органах на день звільнення: в календарному обчисленні 20 р.7 міс. 8 днів, а в пільговому 31 р. 00 міс. 14днів. 18.05.2017 р. звернувся до ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Дніпропетровській області з заявою про надання статусу «ветерана органів внутрішніх справ» відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів ОВС і деяких інших осб та їх соціальний захист». Однак, відповідач відмовив в задоволенні заяви, посилаючись на відсутність правових підстав, в зв'язку з чим звернувся до суду та просить визнати незаконним рішення ГУМВС України в Дніпропетровській області № 1/м-3254/Бр від 07.06.2017 р. про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання ветераном органів внутрішніх справ України та зобовязати відповідача визнати позивача ветераном органів внутрішніх справ України на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів ОВС і деяких інших осб та їх соціальний захист» з наданням відповідних документів.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2017 р. адміністративний позов задоволений.

Не погодившись з рішенням суду, ГУ МВС України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, де просили скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2017 р., прийняти нову постанову, де відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання апеляційної інстанції особи, які приймають участь у справі, до суду не зявилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином.

Відповідно ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, а також, оцінивши докази по справі, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Криворізького міського управління УМВС України в Дніпропетровській області № 92 о/с від 04.08.2003 р. (по собовому складу) згідно з Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України звільнено з органів внутрішніх справ у заспас Збройнизх Сил (з постановленням на військовий облік) за п. 64 «б» (через хворобу) полковника міліції ОСОБА_1, начальника карного розшуку Криворізького міського управління з 25.07.2003 р., вислуга років на день звільнення складає 20 років 07 місяців 08 днів , у пільговому обчисленні: 31 рік 00 місяців 14 днів. Підстава наказ УМВС України в області № 99 о/с від 25.07.2003 р.

Також судом встановлено, що в період з 1975 р. по 1980 р. ОСОБА_1 закінчив Одеський технологічний інститут холодильної промисловості за спеціальністю кріогенна техніка, в звязку з чим йому присвоєно кваліфікацію інженера механіка, що підтверджується копією диплому серії Д-1 № 289440, виданого 30.06.1980 р., реєстраційний № 337.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що згідно з розрахунком вислуги років період служби у календарному обчисленні з 17.12.1982 по 25.07.2003 р. складає 20 років 7 місяців 8 днів. У пільговому обчисленні, один місяць служби за півтора, часу служби у підрозділах карного розшуку з 17.12.1982 по 04.04.1994 р. та з 29.10.1998 р. по 25.07.2003 р. вислуга років складає 29 років 7 місяців 14 днів.

Відповідно статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій…» час навчання додатково зараховується до вислуги років при призначенні пенсії.

Таким чином, судом встановлено, що до вислуги років для призначення позивачу пенсії додатково зараховано час навчання в Одеському технологічному інституті холодильної промисловості з 01.09.1975 по 29.06.1980 із розрахунку один рік за шість місяців, в звязку з чим вислуга для пенсії складає: у календарному обчисленні 23 роки 14 днів, а у пільговому обчисленні 31 рік 14 днів.

Як встановлено судом, під час навчання в Одеському технологічному інституті холодильної промисловості позивач проходив військову морську підготовку при інституті в 1980 році за профілем інженера по матеріальній частині стартових установок та протичовнових ракет ВУС 4632. Після закінчення навчання в Одеському технологічному інституті холодильної промисловості наказом Міністерства оборони СРСР № 205 від 02.09.1980 р. позивачу присвоєно офіцерське звання лейтенанта інженера, що підтверджується військовим квитком ВН № 038979, виданим 09.12.1980 р.

З матеріалів справи слідує, що 17.05.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про встановлення йому статусу ветерана органів внутрішніх справ.

Листом № 1/М-3254/Бр від 07.06.2017 р. відповідач відмовив у задоволенні заяви з тих підстав, що для встановлення статусу веретана органів внутрішніх справ законних підстав немає, оскільки зарахування часу навчання до вислуги років для надання статусу ветерана органів внутрішніх справі Законом не передбачено.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки після навчання в інституті позивачу присвоєно офіцерське звання, в звязку з чим є підстави для зарахування часу навчання до строку служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України від 24 березня 1998 року № 203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 203/98-ВР) ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД;

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 1 червня 2002 року № 742 "Про порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ" на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ" поширено дію Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1601 (далі - Порядок № 1601).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 1601 підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" є один з таких документів: наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов'язаних з виконанням обов'язків військової служби; посвідчення про нагородження медаллю "Ветеран Вооруженных Сил СССР".

Відповідно до пункту 1 розділу I Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114) до рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Час перебування осіб рядового і начальницького складу на службі в органах внутрішніх справ зараховується до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу за спеціальністю згідно з законодавством (пункт 20 Положення № 114).

Конституційний Суд України в Рішенні від 27 лютого 2003 року № 4-рп/2003, з-поміж іншого, зазначив, що За Законом України "Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист" набуття статусу ветерана органів внутрішніх справ не пов'язується з часом звільнення особи зі служби в цих органах. З тексту статті 5 Закону очевидно, що ветеранами органів внутрішніх справ визнаються особи за умови наявності таких фактів: громадянство України; бездоганна служба; 25 і більше років вислуги у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні); звільнення в запас або у відставку (а) відповідно до законодавства України, (б) відповідно до законодавства колишнього Союзу РСР, (в) відповідно до законодавства держав СНД".

Питання щодо обчислення вислуги років при призначенні пенсії особам, звільненим з військової служби, регулюється Законом України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ) та постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі - Порядок № 393).

Беручи до уваги те, що як Закон № 2262-ХІІ, так і Закон № 203/98-ВР регулюють сферу правовідносин, що виникають у зв'язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ, при вирішенні питання про те, слід брати до уваги (які періоди навчання/роботи/служби) при обчисленні "вислуги років" для надання статусу ветерана органів внутрішніх справ на підставі статті 5 Закону № 203/98-ВР слід враховувати також й положення Закону № 2262-ХІІ.

Відповідно до статті 1 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону України № 2262-XII до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Такий самий порядок обчислення вислуги років особам, які мають право на пенсію за цим Законом встановлено і в пункті 2 Порядку № 393.

Стосовно зарахування до вислуги років осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, часу їхнього навчання відповідно до статті 17 цього Закону, то Верховний Суд України у постанові від 10 березня 2015 року (справа № 21-411а14) з цього приводу зазначив, що "у наведеному вище тексті норми права розділові знаки і сполучник "також" у сполученні з "а" вказують, що обставини, викладені після сполучника, мають таке саме значення, як і викладені до зазначеного сполучника. Тобто додатково до вислуги років при призначенні пенсії зараховується час навчання у цивільних вищих навчальних закладах і в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання. Виходячи з синтаксичної структури речення додатково до вказаної вислуги може бути зарахований час навчання в навчальних закладах, зазначених у статті 17 вказаного вище Закону, якщо після їх закінчення присвоюється офіцерське (спеціальне) звання.

На підставі аналізу наведених вище норм права та враховуючи особливий статус осіб, які мають право на пенсію військовослужбовця, колегія суддів адміністративної палати Верховного Суду України при розгляді цієї справи дійшла висновку про те, що до вислуги років особам, звільненим з військової служби, при призначенні пенсій на умовах Закону № 2262-XII додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік за шість місяців.

Як з'ясовано судом, позивач після звільнення у серпні 2003 року з органів внутрішніх справ звернувся до відповідача із заявою щодо надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ. Станом на дату звільнення позивача стаж його служби в органах внутрішніх справ становив 20 роки 7 місяці і 8 днів. Позивач вважає, що до зазначено стажу слід зарахувати (в календарному обчисленні) й період його навчання у вищому навчальному закладі із розрахунку один рік за шість місяців, в звязку з чим вислуга років в календарному обчисленні буде складати 23 роки 14 днів, а в пільговому 31 рік 14 днів.

Також судом встановлено, що до призначення на посаду в органах внутрішніх справ позивач вже завершив навчання у вищому навчальному закладі, за період навчання, який передував службі в органах внутрішніх справ, позивачу присвоєно офіцерське звання лейтенанта інженера.

Враховуючи особливий статус осіб, які проходять службу в органах внутрішніх справ, та факт навчання у вищому навчальному закладі, що передував службі в органах внутрішніх справ, після чого позивачу присвоєно офіцерське звання лейтенанта інженера, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.3 ст.198, ст.202, ст, ст.205. 207 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2017 р .- залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня викладення повного тексту згідно ст.ст. 211-212 КАС України.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: Ю.М. Дадим

Суддя: О.М. Лукманова