Справа № 552/3951/17
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 р.Справа № 552/3951/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

за участі:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на Постанову Київського районного суду м. Полтави від 20.09.2017р. по справі № 552/3951/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області , Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_3

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати незаконними дії державного інспектора у сфері контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_3 щодо складання постанови про адміністративне правопорушення від 14.06.2017 року та накладення адміністративного стягнення в сумі 170 грн. за ст.53-1 КУпАП, скасувати дану постанову, закрити провадження по справі та визнати протиправним та скасувати повідомлення головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 09.06.2017 року №31-16-0.46-31/90-17.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 20.09.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповністю зясував обставини, які мають значення для справи, у звязку з чим дійшов помилкових висновків.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали апеляційну скаргу, вважали постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню, з прийняттям нової про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, вважали постанову суду першої інстанції такою, що прийнята на підставі правильного застосування норм матеріального та процесуального права, та скасуванню не підлягає.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, 08.06.2017 року державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_3 складено акт обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :00:005:0024 площею 57,3 га.

При проведенні перевірки дотримання вимог земельного законодавства на території Петро-Давидівської сільської ради встановлено, що 08.06.2017 року ОСОБА_1 здійснено самовільне зайняття земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 57,3 кв.м. з кадастровим номером :00:005:0024.

Документи на право власності чи користування відсутні.

За дане порушення передбачено оплату шкоди, заподіяної територіальній громаді внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 74236,68 гривень.

09.06.2017 року у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.125 Земельного кодексу України, що виразилось у самовільному зайнятті земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 57,3 кв.м. з кадастровим номером :00:005:0024 на території Петро-Давидівської сільської ради, відповідальність за яке передбачена ст.53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.б ч.1 ст.211 Земельного кодексу України відносно ОСОБА_1

09.06.2017 року ОСОБА_1 вручено припис про усунення порушень вимог чинного законодавства в термін до 09.07.2017 року, а саме виготовити документи, що посвідчують право власності на вказану ділянку або звільнити ділянку.

14.06.2017 року винесено постанову, згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за порушення вимог ст.125 Земельного кодексу України та накладено штраф в сумі 170 грн. згідно зі ст. 53-1 КУпАП України.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з відсутності документального підтвердження прав власності користування позивача на земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

При цьому, поняття самовільного зайняття земельної ділянки міститься у ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та визначається як будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Слід вказати, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Колегія суддів зазначає, що ні на вимогу припису про усунення порушень вимог чинного законодавства від 09.06.2017 року, виданого державним інспектором у сфері контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ні у ході судового розгляду справи ОСОБА_1 не надано відповідних документів щодо права користування земельною ділянкою на території Петро-Давидівської сільської ради Диканського району Полтавської області земельну ділянку площею 57,3 га.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що відповідно до державного акта на право постійного користування землею від 25.11.1998 року зазначена вище земельна ділянка на території Петро-Давидівської сільської ради Диканського району Полтавської області площею 57,3 га., з яких ріллі - 46,3 га, багаторічних насаджень - 4,4га, кормових угідь-5,6га, під іншими угіддями -1, 0 га, за кадастровим номером :00:005:0024 була надана в користування для ведення селянського (фермерського) господарства ОСОБА_5

В 1998 році створено селянське (фермерське) господарство «Райдуга», засновниками якого були ОСОБА_5 та ОСОБА_1

Наказом голови селянського (фермерського) господарства «Райдуга» №1 від 18.08.2014 року звільнено з посади голови господарства ОСОБА_5 та призначено головою ОСОБА_1

У 2014 році ОСОБА_5 помер.

Слід вказати, що відповідно до ст.1225 ЦK України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Разом з тим, ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Згідно з ч.1 ст. 20 зазначеного Закону майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються статутом фермерського господарства.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право.

На теперішній час згідно листа від 08.06.2017 року №02-28/191 земельною ділянкою площею 57,3 га, яка була надана в користування ОСОБА_5, на даний час користується ОСОБА_1

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомили, що земельною ділянкою площею 57,3 га фактично користується ОСОБА_1

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про недоведеність позивачем прав на користування земельною ділянкою загальною площею 57,3 кв.м. на території Петро-Давидівської сільської ради.

З огляду на що, фактичне користування ОСОБА_1 зазначеною ділянкою має бути розцінене як самовільне зайняття земельної ділянки у розумінні ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», а отже і притягнення позивача до відповідальності за такі дії є обґрунтованим.

При цьому, колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги стосовно того, що вказана земельна ділянка знаходиться у фактичному користуванні не позивача, а СФГ «Райдуга», у звязку з чим і відповідальність за порушення ст.125 Земельного кодексу України, передбачену ст. 53-1 КУпАП України, має нести господарство, з огляду на наступне.

У відповідності до ч.3 ст.21 Закону України «Про фермерське господарство» за порушення кредитно-розрахункової і податкової дисципліни, санітарних і ветеринарних норм, правил, вимог щодо якості продукції та інших нормативно-правових актів, що регулюють здійснення господарської діяльності, голова фермерського господарства несе відповідальність, передбачену законом.

При цьому, відповідальність безпосередньо фермерського господарства в силу ч.1, 2 ст.21 Закону України «Про фермерське господарство» поширюється на свої зобов'язаннями у межах майна, яке є власністю фермерського господарства.

Отже, ОСОБА_1 як голова СФГ «Райдуга» є субєктом правопорушення, передбаченого ст.125 Земельного кодексу України, ст. 53-1 КУпАП України.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача стосовно відсутності у державного інспектора Шевченко І.В. повноважень на складання протоколу та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення, враховуючи наступне.

У відповідності до ст.10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право:безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов'язаних з порушенням земельного законодавства України.

Відповідно до наказу від 01.06.2017 року «Про здійснення державного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» державному інспектору у сфері державного контролю за використанням земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_8 та державному інспектору у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області - головному спеціалісту відділу контролю за використанням та охороною земель у Великобагачанському, Глобинському, Семенівському, Хорольському районах - ОСОБА_3 у термін з 06.06.2017 року по 12.06.2017 року доручено здійснити державний контроль за дотриманням земельного законодавства шляхом перевірки використання земель сільськогосподарського призначення державної власності, які не передані у власність, користування (оренду) на території Петро - Давидівської сільської ради Диканського району.

Таким чином, на час складання протоколу та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 відповідач мала відповідні повноваження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що при складанні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення на позивача державний інспектор у сфері контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області ОСОБА_3 діяла у межах повноважень та з дотримання положень відповідного законодавства.

Отже, оскільки у ОСОБА_1 відсутні документи, які посвідчують його право на користування земельною ділянкою загальною площею 57,3 кв.м. з кадастровим номером :00:005:0024 на території Петро-Давидівської сільської ради, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки є законним, а оскаржувана постанова від 14.06.2017 року не підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 20.09.2017р. по справі № 552/3951/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_9
Судді ОСОБА_10 ОСОБА_11
Повний текст ухвали виготовлений 27.11.2017 р.