Справа № 433/1739/17
Суддя: Певна О. С.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1739/17
Провадження №2а/433/62/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2017

Троїцький районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Певної О.С.,

при секретарі судового засідання Нехаєві В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Троїцьке адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чугуївського відділу поліції УНП в Харківській області, поліцейського СРПП Чугуївського ВП ст. сержанта Коваленка Олександра Миколайовича про скасування та визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправною, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Чугуївського відділу поліції управління національної поліції в Харківській області (далі - відповідач - 1), поліцейського СРПП Чугуївського відділу поліції управління національної поліції в Харківській області ст. сержанта Коваленка Олександра Миколайовича (далі - відповідач - 2), в якій просить суд визнати протиправними дії поліцейського СРПП Чугуївського відділу поліції управління національної поліції в Харківській області ст. сержанта Коваленка Олександра Миколайовича; постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР №413748 від 05.10.2017 визнати протиправною та скасувати; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що постановою, винесеною поліцейським СРПП Чугуївського відділу поліції управління національної поліції в Харківській області ст. сержантом Коваленком Олександром Миколайовичем, серії БР №413748 від 05.10.2017 у справі про адміністративне правопорушення, його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до постанови, ним 05.10.2017 о 17 год. 30 хв. в м. Чугуїв на автодорозі Київ-Харків-Довжанський, керуючи автомобілем «RENO MASTER», д.н. НОМЕР_1, було скоєно порушення вимог п. 8.7.3е Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), а саме: проїзд на червоне світо на регульованому пішохідному переході. Позивач вважає, що постанова складена з порушенням вимог, оскільки він, в розумінні п. 8.7.3в ПДР, здійснив проїзд на миготливий зелений, що не є порушенням і не може бути причиною накладення адміністративного стягнення. Тому вказану постанову він вважає незаконною, як винесену без будь-яких доказів вчинення позивачем правопорушення.

В судовому засіданні позивач присутній не був, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач - 1 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень до суду не надходило.

Відповідач - 2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень до суду не надходило.

На підставі ч.1 ст. 41 КАС України у зв'язку з неявкою всіх учасників, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З матеріалів справи вбачається, що 05 жовтня 2017 року поліцейським СРПП Чугуївського відділу поліції управління національної поліції в Харківській області ст. сержантом Коваленком Олександром Миколайовичем було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БР №413748 від 05.10.2017 (далі - постанова). Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 425 грн. 00 коп. Винесення вказаної постанови мотивовано тим, що ОСОБА_1, 05.10.2017 о 17 год. 30 хв. в м. Чугуїв на автодорозі Київ-Харків-Довжанський, керуючи автомобілем «RENO MASTER», д.н. НОМЕР_1, було скоєно порушення вимог п. 8.7.3е Правил дорожнього руху України, а саме проїзд на червоне світо на регульованому пішохідному переході.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, згідно тексту якої, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції ч. 2, 4,5 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення( далі - КУпАП).

Відповідно до статті 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1,2 і 3 статті 122 КУпАП покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платежів пристроїв.

Тобто, статтею 222 КУпАП інспектор патрульної поліції, який має спеціальне звання старшого сержанта поліції, наділений правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 122 КУпАП.

Отже, враховуючи, що до повноважень інспектора патрульної поліції належить розгляд справ про адміністративні правопорушення на місці зупинки транспортного засобу і накладання адміністративних стягнень, які передбачені частинами 1,2,3 статті 122КУпАП, відсутні підстави для визнання таких дій протиправними.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за проїзд на червоне світо на регульованому пішохідному переході, чим порушив п. 8.7.3в ПДР.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 8.11 ПДР водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 16.8 ПДР якщо водій виїхав на перехрестя на зелене світло, він має право завершити маневр, незалежно від того, який загорівся сигнал світлофора.

Як зазначено в позовній заяві, позивач рухався зі швидкістю 55-60 км/год. По автодорозі, яка мала по одній полосі руху в кожну сторону. Позаду нього рухались декілька автомобілів. Приблизно за 10-15 метрів від світлофору зелене світло почало мигтіти, попереджуючи про наступну зміну сигналів. Оскільки «RENO MASTER» є вантажним автомобілем, гальмівний шлях якого довший ніж у легкового авто, а пішоходи не почали переходити дорогу, позивач прийняв рішення не здійснювати екстрене гальмування автомобіля та продовжити рух на миготливий зелений. Якщо б позивач здійснив екстрене гальмування, то це б спричинило аварійну ситуацію для автомобілів, які рухалися позаду нього та могло б заблокувати на даному пішохідному переході. Оскільки даний світлофор не обладнаний цифровим табло з зазначенням часу до моменту зміни сигналу, передбачити таку зміну не вбачається можливим, тому зважаючи на швидкість руху, дистанцію до пішохідного переходу та відсутність людей на пішохідному переході, позивач прийняв рішення продовжити рух. В свою чергу працівники поліції, які здійснювали нагляд за дорожнім рухом, знаходились в автомобілі, який стояв через 100 метрів від світлофору. Таким чином, поліцейський об'єктивно не міг бачити та визначити, на який сигнал світлофору було здійснено проїзд.

Суд звертає увагу, що відповідачами зворотного в суді доведено не було. Тому, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем не доведено жодними доказами. Таких доказів не вбачається і зі змісту оскаржуваної постанови.

Крім того, згідно частини 8 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція), справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. ч.1 та 5 Розділу 4 Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейській виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Позивач у позовній заяві зазначено, що відповідачем вказана постанова була складена в автомобілі працівників поліції без присутності позивача та без можливості надати будь-які пояснення. Крім того, ним було запропоновано вчинити заміри та скласти схему дорожнього руху на місцевості, однак його клопотання були проігноровані.

Таким чином, вбачається порушення порядку винесення оскаржуваної постанови відповідачем - 2.

Враховуючи вищевикладене, а також, що відповідачами не доведено, як суб'єктами владних повноважень, правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, а саме визнати протиправною і скасувати оскаржувану постанову.

Щодо позовної вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки їх вирішення виходить за межі його компетенції.

За приписами частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу, одна з яких - відсутність події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

З аналізу вказаної норми вбачається, що приймати одне із зазначених рішень має право орган (посадова особа), що уповноважений (- на) виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Зі змісту Рекомендації № R(80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам «Стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень» від 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не в праві переймати на себе функції суб'єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб'єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Отже, суд не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 94 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 69-71, 158-163, 171-2, 185, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чугуївського відділу поліції УНП в Харківській області, поліцейського СРПП Чугуївського ВП ст. сержанта Коваленка Олександра Миколайовича про скасування та визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправною задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову поліцейського СРПП Чугуївського відділу поліції ст. сержанта Коваленка Олександра Миколайовича у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 413748 від 05 жовтня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Троїцький районний суд Луганської області.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2017 року.

Суддя О. С. Певна