Справа № 236/2495/17
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Саржевська І. В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року справа №236/2495/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Гайдара А.В., суддів Василенко Л.А., Ястребової Л.В.,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 управління пенсійного фонду України в Донецькій області на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 вересня 2017 року у справі № 236/2495/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 управління пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 вересня 2017 року зазначений позов ОСОБА_3 задоволений частково, а саме:

визнано неправомірними бездіяльність ОСОБА_2 управління пенсійного фонду України в Донецькій області щодо виплати пенсії ОСОБА_3 з 01.08.2017 року;

зобовязано Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області поновити нарахування та виплату ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, призначеної пенсії по особовому рахунку, та сплатити заборгованість за період, починаючи з серпня 2017року;

в іншій части позовних вимог відмовлено;

стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 управління пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, судові витрати в сумі 640грн грн (шістсот сорок грн). (арк.справи 68-72).

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскільки позивач не звертався з заявою про поновлення виплати пенсії відповідно до бланку заяви, який передбачений Додатком 2 Порядку, то позивачем не додержано вимог закону щодо порядку звернення із заявою про проведення призначення (перерахунку, поновлення) пенсії. Таким чином, заявник апеляційної скарги зазначає, що законні підстави для поновлення виплати пенсії позивачу відсутні. (арк.справи 88-90) .

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Колегією суддів встановлено, що позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1994 року здобув право на отримання пенсії, що підтверджується пенсійний посвідченням № 18702, яке видано Пенсійним фондом України (арк.справи 14).

Позивач постійно проживав і був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та перебував і перебуває на обліку в ОСОБА_2 управлінні пенсійного фонду України в Донецькій області, де знаходиться його пенсійна справа. Відповідно до довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антирерористичної операції № НОМЕР_2 від 18.11.2014 року ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, перемістився та мешкає за адресою: с.Олександрівка Лиманського району Донецької області, вул. Шевченка, 44 (арк.справи 58).

ОСОБА_3 з 19.11.1968 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 (арк.справи 10).

ОСОБА_4 на підставі договору дарування житлового будинку і земельної ділянки від 19.09.2008 року, який посвідчено державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори 16.09.2008 року за реєстром № 5166 і зареєстровано в КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Словянськ 17.09.2008 року за № 996, є власником житлового будинку № 44 по вул. Шевченка в с. Олександрівка Краснолиманського району Донецької області (арк.справи 11-13).

За місцем знаходження нерухомого майна, та постійним мешкання сімї за адресою: с. Олександрівка Лиманського району, Донецької області, вул. Шевченка, 44 ОСОБА_4 зареєструвався 08.09.2017 року (арк.справи 8).

10.11.2016 року ОСОБА_4 звернувся до начальника пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ОСОБА_2 управління пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про виплату пенсії за фактичним місцем проживання та постійної реєстрації в с. Олександрівка Лиманського району, надав при цьому копію довідки з Управління соціального захисту населення Краснолиманської міської ради від 08.09.2016 року № 7/22-0827, та копію паспорту з зазначеним постійним місцем проживання та реєстрації за адресою: с. Олександрівка, вул. Шевченка, 44, Лиманського району Донецької області (арк.справи 61,62 ).

Відповідач до серпня місяця 2017 року нараховував пенсійне забезпечення позивачу та перераховував належні до виплати суми на пенсійний рахунок, що відкритий на імя позивача в АТ "Ощадбанк"(арк.справи 26).

Колегія суддів встановлено, що відповідачем не приймалося рішення про припинення виплати пенсії позивачу з серпня місяця 2017 року, що не спростовується представником відповідача.

Дані обставини встановлені судом апеляційної інстанції та не є спірними між сторонами.

Спірним у даній справі є правомірність дій відповідача щодо невиплати пенсії позивачеві з 01 серпня 2017 року на підставі відсутності довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Згідно статті 49 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною 1 статті 49 цього Закону, а саме: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі недоотримання призначеної пенсії протягом шести місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Отже, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави припинення виплати пенсії, як не підтвердження реєстрації проживання. Відповідач не послався на Закон та його норму, що передбачає припинення виплати пенсії.

Згідно з Правилами реєстрації місця проживання , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться, зокрема, до паспорта громадянина України,

Як вбачається з копії паспорта позивача ВА 202613, позивач з 08 вересня 2016 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. (арк. справи 8 зв.)

Між тим, відповідач не вказав, яка з обставин, визначених наведеною нормою Закону, стала підставою для невиплати позивачу пенсії. Також відповідачем не вказано будь-якої іншої норми закону, яка б визначала таку підставу невиплати пенсії, як не підтвердження реєстрації проживання.

Згідно частини 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що нездійснення відповідачем виплати позивачу раніше призначеної пенсії є безпідставним, а тому бездіяльність ОСОБА_2 управління пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати позивачу пенсії слід визнати протиправною та необхідно зобов'язати Головне управління пенсійного фонду України Донецької області відновити виплату позивачу пенсії.

Також колегія суддів вважає неприйнятним доводи апеляційної скарги стосовно посилання на Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII та постанови Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 року, № 136 від 18.02.2016 року, № 509 від 01.10.2014 року, № 637 від 05.11.2014 року, оскільки в даному випадку позивач при зверненні до пенсійного органу на запит пенсійної справи та поновлення виплати пенсії визначила як підставу, переїзд на постійне місце мешкання до с.Олександрівка, а не статус внутрішньо переміщеної особи. Крім того, позивач заперечує наявність у нього такого статусу.

Також колегія суддів зазначає, що визначення статусу внутрішньо переміщеної особи не входить до компетенції відповідача.

Частина позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено постановою суду першої інстанції не є предметом апеляційного оскарження у даній справі, тому колегія суддів на підставі ч.1 ст.195 КАС України зазначає, що в цій частині судове рішення не є предметом апеляційного розгляду.

На підставі встановлених обставин справи та наведених нормативно-правових норм, які регулюють спірні відносини, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позову у повному обсязі, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.195, ст. 197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст.212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 управління пенсійного фонду України в Донецькій області на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 вересня 2017 року у справі № 236/2495/17 - залишити без задоволення.

Постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 вересня 2017 року у справі № 236/2495/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий А.В.Гайдар

Судді Л.А. Василенко

ОСОБА_5