Справа № 607/11060/17
Суддя: Ломакін В. Є.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2017 Справа №607/11060/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Ломакіна В.Є.

за участю секретаря Репетівської В.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м.Тернополі Департаменту патрульної поліції, інспектора роти 1 батальйону УПП у м.Тернополі лейтенанта поліції ОСОБА_4, інспектора роти 1 батальйону УПП у м.Тернополі лейтенанта поліції ОСОБА_5 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до УПП у м. Тернополі ДПП, інспектора роти 1 батальйону УПП у м.Тернополі лейтенанта поліції ОСОБА_4, інспектора роти 1 батальйону УПП у м.Тернополі лейтенанта поліції ОСОБА_5 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №598377 від 26 серпня 2017 року, якою його визнано винним за ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 мотивує тим, що порушення вказаного в оскаржуваній постанові він не вчиняв, оскільки керуючи транспортним засобом виконав вимогу дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено». Крім цього, в салоні вказаного автомобіля як пасажир рухався його батько, який є інвалідом першої групи, а тому він, а також особи, що керують належним йому автомобілем у його присутності, звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. З цих підстав, позивач вважає, що винесена постанова складена за відсутності в його діях складу правопорушення, є незаконною та необґрунтованою, а тому просить її скасувати та визнати дії службових осіб працівників роти 1 батальйону УПП у м. Тернополі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності неправомірними.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задовольнити.

Представник відповідача УПП у м. Тернополі ДПП ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідачі інспектор роти 1 батальйону УПП у м.Тернополі лейтенанта поліції ОСОБА_4, інспектор роти 1 батальйону УПП у м.Тернополі лейтенанта поліції ОСОБА_5 будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилися не повідомивши суд про причини неявки. Приймаючи до уваги вимоги ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти:

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №598377 від 26 серпня 2017 року, ОСОБА_3 26 серпня 2017 року о 17 год. 00 хв. керуючи транспортним засобом «Volkswagen Sharan» номерний знак НОМЕР_1, в м. Тернополі на перехресті вулиць Танцорова Паращука, не виконав вимогу дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено», а також при перевірці документів у водія відсутній поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 8.4 (б), 2.1 (ґ) ПДР України.

Вказаною постановою за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у виді штраф у в сумі 425 грн.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно п.1.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Вказана норма також зафіксована у ст.258 КУпАП, яка на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року №596-VIII після частини першої доповнена новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою ст. 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

А тому, суд вважає, що винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, без складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам законодавства, яке діяло на момент винесення вказаної постанови.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача ОСОБА_3 складу адміністративних правопорушень, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобовязані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.2 Додатку 1 ПДР України, дорожній знак «Проїзд без зупинки заборонено», забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно переглянутих в судовому засіданні матеріалів відеофіксації, наданих представником відповідача, вбачається, що ОСОБА_3 керуючи транспортним «Volkswagen Sharan» номерний знак НОМЕР_1 дотримався вимог дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено» та здійснив зупинку перед ним.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показав, що рухався як пасажир у транспортному засобі «Volkswagen Sharan», за кермом якого знаходився його син ОСОБА_3 В процесі руху автомобіля водій здійснив зупинку перед дорожнім знаком «Проїзд без зупинки заборонено», потім розпочав рух і знов зупинився, щоб пропустити автомобіль поліцейських. Після цього, їх автомобіль було зупинено працівниками патрульної поліції. На вимогу поліцейських предявити страховку на транспортний засіб, він пояснив, що є інвалідом першої групи, а тому він та водій, який керує належним йому автомобілем у його присутності, звільняється від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно п.13.1 ст. 13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо особливостей страхування цивільно-правової відповідальності окремих категорій громадян України, зазначено, що Учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним

засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХО 008094 від 14.04.2016 року, власником транспортного засобу «Volkswagen Sharan» номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_6.

Згідно копії пенсійного посвідчення № виданого Пенсійним фондом України, ОСОБА_6 отримує пенсію по інвалідності І групи загального захворювання.

Таким чином, суд вважає, що позивач ОСОБА_3 не вчиняв адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, оскільки виконав вимогу дорожнього знаку «Проїзд без зупинки заборонено» та керував транспортним засобом, який належить інваліду першої групи у його присутності, а тому звільняється від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Вказані вище обставини та відсутність належних доказів свідчать про відсутність в діях позивача ОСОБА_3 складу правопорушень передбачених ч. 1 статті 122, ч.1 статті 126 КУпАП за які позивача було піддано адміністративному стягненню.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 598377 від 26 серпня 2017 року слід скасувати.

Позовні вимоги в частині визнання дій службових осіб працівників роти 1 батальйону УПП у м. Тернополі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності неправомірними до задоволення не підлягають, оскільки на момент зупинки транспортного засобу позивача, останній не повідомляв, що керує транспортним засобом, власник якого є інвалідом І групи та знаходиться в салоні автомобіля. Тому, у інспекторів патрульної поліції існувала правомірна вимога передати для перевірки поліс обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів. Тобто, поліцейські діяли в межах своїх повноважень, у спосіб визначений законом і їх дії на момент винесення оскаржуваної постанови відповідали вимогам чинного законодавства та не можуть бути визнані неправомірними.

Керуючись п.п. 8.4 (б), 2.1 (ґ), 2.2 Додатку 1 ПДР України, ст. 13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 122, 126, 245, 251, 252, 258, 280, 283 КУпАП, ст.ст.1, 10, 11, 18, 71, 128, 158 163, 171-2, 186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 598377 від 26 серпня 2017 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. скасувати.

В задоволені решта позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через десять днів з дня її проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Головуючий суддяОСОБА_7