Справа № 539/921/14-а
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 р. Справа № 539/921/14-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.05.2017 по справі № 539/921/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України , Полтавського обласного військового комісаріату

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Міністерства оборони України та Полтавського обласного військового комісаріату, в якому просив суд визнати протиправними дії Міністерства оборони України та Полтавського обласного військового комісаріату стосовно відмови йому в отриманні грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та зобов'язати Міністерство оборони України виплатити йому через Полтавський обласний військовий комісаріат одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в розмірі 30-місячного грошового забезпечення на день звільнення з військової служби.

Обґрунтовуючи позов, посилався на те, що відповідно до Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі - Порядок № 499), він має право на отримання одноразової грошової допомоги військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності ІІ групи внаслідок виконання обов'язків військової служби у розмірі 30-місячного грошового забезпечення й відповідач неправомірно відмовив йому в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано Полтавський обласний військовий комісаріат надати Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та після отримання відповідного рішення Міністерства оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги здійснити дії по її виплаті на користь ОСОБА_1

Зобов'язано Міністерство оборони України здійснити дії у місячний строк після надходження висновку Полтавського обласного військового комісаріату, щодо прийняття рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв'язку із встановленням другої групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року N 2011-ХІІ (в редакції Закону України № 328-У від 03.11.2006 року), у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" від 28 травня 2008 року N 499 з надісланням його до Полтавського обласного військового комісаріату.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач - Міністерство оборони України подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги стверджує, що Міністерство оборони України не приймало жодного рішення щодо відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, що виключає наявність спору між сторонами.

Скориставшись правом подання заперечень на апеляційну скаргу, позивач вказав, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 22.11.2017 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби за станом здоров'я наказом Міністра оборони України від 15 листопада 2001 року № 621.

31 січня 2011 року позивач визнаний інвалідом II групи із втратою 80 % професійної працездатності внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою від 31 січня 2011 року серії 10 ААА № 016289.

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського обласного військового комісаріату із заявою про виплату одноразової грошової допомоги як інваліду II групи, з урахуванням раніше отриманої страхової суми.

Листом від 24 грудня 2013 року № ВФСЗ//3917 військкомат повідомив позивача про відсутність у нього права на вказану виплату, виходячи з того, що на день його звільнення з військової служби діяла стаття 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка передбачала державне обов'язкове особисте страхування та не передбачала виплату одноразової грошової допомоги. Оскільки позивач звільнений з військової служби до 01 січня 2007 року, то підстави для нарахування одноразової грошової допомоги, передбаченої редакцією частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка набрала чинності 01 січня 2007 року та положеннями Порядку № 499, немає.

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправними дій Міністерства оборони України та Полтавського обласного військового комісаріату щодо відмови йому в отриманні грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 березня 2014 року зобов'язано Міністерство оборони України здійснити дії щодо прийняття рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв'язку із встановленням II групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-Х11 (в редакції Закону України № 328-У від 03.11.2006 року), у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" від 28 травня 2008 року № 499 з надісланням його до Полтавського обласного військового комісаріату; зобов'язано Полтавський обласний військовий комісаріат після отримання відповідного рішення Міністерства оборони України про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги здійснити дії по її виплаті.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.03.2017 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 березня 2014 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2014 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому суд касаційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на отримання грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", разом із тим вказав, що призначенню та виплаті грошової допомоги передує подання військовим комісаріатом відповідного висновку до Міністерства оборони України. Проте, ці питання залишились поза увагою судів та не були предметом дослідження, й як наслідок останні не навели обґрунтувань та мотивів в контексті дотримання нормативно визначеної процедури призначення одноразової грошової допомоги.

Задовольняючи позовні вимоги та враховуючи висновки суду каасаційної інстанції, з яких скасовані попередні судові рішення у справі відповідно до ст. 227 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність зобов'язання Полтавського обласного військового комісаріату надати Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та зобов'язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 такої допомоги.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.

Частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї статті Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Кабінет Міністрів України постановою від 28 травня 2008 року №499 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб (далі - Порядок № 499).

Пунктом 2 Порядку № 499 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов'язків військової служби одноразова грошова допомога інвалідам ІІ групи виплачується у розмірі 54 місячного грошового забезпечення.

Отже, виходячи з положень статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходження.

У разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов'язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії був висловлений Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року (справа № 21-446а14), від 10 березня 2015 року (справа №21-563а14) та від 21 квітня 2015 року (справа №21-135а15).

Таким чином, виходячи з наведених норм матеріального права, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у позивача права на отримання грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

За правилами пункту 3 Порядку № 499 у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військкомату (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не повязане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Пунктом 7 Порядку встановлено, що керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.

Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Таким чином, виходячи з наведених вимог, в 15-денний строк з дня реєстрації документів керівник військкомату (уповноваженого органу) подає головному розпорядникові бюджетних коштів (Департаменту фінансів Міністерства оборони України) висновок щодо можливості виплати військовослужбовцю одноразової грошової допомоги, до якого додаються зазначені, зокрема, в пункті 3 Порядку документи й після отримання зазначених документів головний розпорядник коштів приймає на їх підставі у місячний строк відповідне рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги).

Тобто, призначенню та виплаті грошової допомоги передує подання військовим комісаріатом відповідного висновку до Міністерства оборони України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про необхідність зобов'язання Полтавського обласного військового комісаріату надати Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Разом із тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо зобов'язання Міністерства оборони України за результатами розгляду вказаного висновку прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв'язку із встановленням другої групи інвалідності та враховує доводи апелянта в цій частині з таких підстав.

Наказом Міністра оборони України від 12.04.2007 №168 передбачено створення постійно діючої комісії з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби (п.1) та визначено, що голова комісії (заступник Міністра оборони України) повинен забезпечити, зокрема, підготовку пропозицій та подання їх Міністру оборони України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги та її розмір; роботу зі зверненнями громадян із зазначених питань.

Колегія суддів зазначає, що відповідними комісіями відповідача не здійснювався розгляд заяви позивача по суті, а саме щодо наявності у позивача підстав для отримання одноразової грошової допомоги, не досліджувалися з цього приводу і надані позивачем документи.

За таких обставин, враховуючи відсутність рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги про відмову або про виплату допомоги позивачу, вимоги про зобов'язання прийняти рішення про призначення та виплати такої допомоги є передчасними.

Крім того, повноваження з вирішення питання щодо призначення допомоги є дискреційними та належать до виключної компетенції відповідної Комісії.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 11 та ч. 1 ст. 195 КАС України, для повного захисту прав позивача, колегія суддів вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та доводів апеляційної скарги шляхом зобов'язання Міністерства оборони України у місячний строк після надходження висновку Полтавського обласного військового комісаріату розглянути питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв'язку із встановленням другої групи інвалідності в порядку, передбаченому статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року N 2011-ХІІ та Порядком N 499.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були допущені порушення норм матеріального права, а тому постанова підлягає скасуванню в частині зобов'язання Міністерства оборони України за результатами розгляду вказаного висновку прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з ухваленням в цій частині нової постанови з обранням іншого способу захисту порушених прав позивача.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.05.2017 по справі № 539/921/14-а скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Міністерства оборони України здійснити дії у місячний строк після надходження висновку Полтавського обласного військового комісаріату, щодо прийняття рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв'язку із встановленням другої групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року N 2011-ХІІ (в редакції Закону України № 328-У від 03.11.2006 року), у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" від 28 травня 2008 року N 499 з надісланням його до Полтавського обласного військового комісаріату.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою зобов'язати Міністерство оборони України у місячний строк після надходження висновку Полтавського обласного військового комісаріату розглянути питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в зв'язку із встановленням другої групи інвалідності в порядку, передбаченому статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року N 2011-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" від 28 травня 2008 року N 499.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Катунов В.В. Ральченко І.М.
Повний текст постанови виготовлений 27.11.2017.