Справа № 804/5708/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 р. Справа № 804/5708/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняВоробйовій П.В.
за участю представників сторін:
від позивача Гордиченко І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Науково-виробниче об'єднання «Павлоградський хімічний завод» до Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови від 29.08.2017р. та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

07.09.2017р. Державне підприємство «Науково-виробниче об'єднання «Павлоградський хімічний завод» звернулося з адміністративним позовом до Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 29.08.2017р. ВП №54365824, винесену відповідачем про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 79348,35 грн.;

- зобов'язати відповідача повернути стягнуті з позивача кошти в сумі 79348,35 грн., які були стягнуті у примусовому порядку відповідно до постанови від 29.08.2017р. ВП №54365824 про стягнення виконавчого збору та перерахувати їх на розрахунковий рахунок з наступними реквізитами:р/р №260065167 МФО 320478 в АБ «УКРГАЗБАНК» м. Київ.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у провадженні у відповідача знаходився на виконанні наказ господарського суду від 19.07.2017р. у справі №904/2229/17 про стягнення з позивача на користь ТОВ НВП «УКРСПЕЦМОНТАЖ» 466544,46 грн. заборгованості за договором підряду, 280163,68 грн. інфляційних витрат, 35049,00 грн. 3% річних та 11727,00 грн. судового збору, всього заборгованість складає 793483,50 грн. 22.08.2017р. позивачем добровільно було сплачено вказану суму на користь стягувача за платіжним дорученням №5413 від 22.08.2017р. та 23.08.2017р. позивач направив на адресу відповідача заяву за вих. №25/256-153 про закінчення виконавчого провадження. 29.08.2017р. вказана заява була задоволена, було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», а також 29.08.2017р. відповідачем по виконавчому провадженню №54365824 було винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 10% суми, що фактично стягнута з позивача на користь відповідача у розмірі 79348,35 грн. 31.08.2017р. за вимогою відповідача №323 вказана сума в примусовому порядку була стягнута з підприємства позивача на користь відповідача, що підтверджено випискою банку. Позивач вважає вищевказані дії відповідача є неправомірними та протиправними, а винесена постанова про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 79348,35 грн. є незаконною та такою, що підлягає скасуванню враховуючи той факт, що державним виконавцем фактичного стягнення при виконанні рішення не відбулося, сума заборгованості позивачем була сплачена добровільно у зв'язку з чим вважає, що, оскільки ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» дозволяє стягнути виконавчий збір лише у випадках фактичного стягнення виконавцем з боржника коштів, то у відповідача відсутні були правові підстави для стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми, а оспорювана постанова є незаконною.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином 12.09.2017р., що підтверджується наявними в матеріалах справи електронним звітом про направлення та отримання відповідачем повістки та змістом телефонограми від 12.09.2017р. (а.с.18,20).

Разом з тим, відповідачем на адресу суду надіслано письмові заперечення на позов, у яких відповідач просить відмовити у задоволенні даного позову посилаючись на те, що державним виконавцем у ході примусового виконання наказу господарського суду №904/2229/17 від 19.07.2017р. були проведені виконавчі дії у межах повноважень та без порушень Закону України «Про виконавче провадження», вказаний Закон набрав чинності з 05.10.2016р. та строк для добровільного виконання рішень суду не встановлюється, а згідно п.9 ст.27 вказаного Закону, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону лише у разі, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.21-23).

Відповідно до ч.4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи наведене, належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, строки розгляду і вирішення справи, встановлені ч. 5 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами та з урахуванням ч.4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

У ході судового розгляду справи судом були встановлені наступні обставини у даній справі.

25.07.2017р. за постановою Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження №54365824 з примусового виконання наказу господарського суду м. Дніпра №904/2229/17 від 19.07.2017р. про стягнення з боржника - ДП «НПО «Павлоградський хімічний завод» на користь стягувача - ТОВ НВП «Укрспецмонтаж» про стягнення боргу у сумі 793483,50 грн., що підтверджується копією відповідної постанови (а.с.33).

Вказана постанова була надіслана на адресу позивача разом із супровідним листом та отримана позивачем 09.08.2017р., що підтверджується копією відповідного листа та відміткою про його отримання (а.с.33-зворот).

22.08.2017р. позивачем за платіжним дорученням №5413 було здійснено перерахування заборгованості за рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/2229/17 у сумі 793483,50 грн., що підтверджується копією відповідного платіжного доручення (а.с.9,35).

23.08.2017р. позивач подав до відповідача заяву за вих. №25/256-153 про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із добровільною сплатою позивачем заборгованості на користь ТОВ «НВП «Укрспецмонтаж» у сумі 793483,50 грн. на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується копією заяви (а.с.8, 34).

29.08.2017р. згідно постанови відповідача виконавче провадження №54365824 з примусового виконання вищевказаного наказу господарського суду м. Дніпро №904/2229/17 від 19.07.2017р. про стягнення з позивача боргу у сумі 793483,50 грн. було закінчено з підстав сплати боржником на рахунок стягувача боргу на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується копією цієї постанови (а.с.10).

Разом з тим, 29.08.2017р. відповідачем було прийнято постанову у ВП №54365824 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 10% суми, що фактично стягнута у розмірі 79348,35 грн. (а.с.12).

31.08.2017р. на підставі платіжної вимоги №323 вказана сума виконавчого збору у розмірі 79348,35 грн. була стягнута з банківського рахунку позивача на користь відповідача, що підтверджується копією платіжної вимоги та копією виписки банку (а.с.13-14).

Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 29.08.2017р. ВП №54365824 про стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 79348,35 грн. посилаючись на те, що дії відповідача є неправомірними та протиправними, оскільки фактичного стягнення державним виконавцем боргу не відбулося, позивачем сума боргу була сплачена добровільно, а тому вважає, що відсутні підстави для стягнення з позивача виконавчого збору за оспорюваною постановою, оскільки ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» дозволяє стягувати виконавчий збір лише у випадках фактичного стягнення виконавцем з боржника коштів.

Заслухавши представника позивача, який брав участь у судовому розгляді справи, дослідивши матеріали справи всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІІ від 02.06.2016р. (далі - Закон №1404), який набрав чинності з 05.10.2016р.

Згідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 ст.26 Закону №1404 визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.27 Закону №1404 передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За приписами п.1-6 ч.5 ст.27 Закону №1404 встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також і згідно ч.9 ст.27 Закону 1404 передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч.3 ст.40 Закону №1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Аналізуючи норми вищенаведеного законодавства з примусового виконання судових рішень, можна дійти висновку, що примусове виконання судового рішення розпочинається з моменту прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, під час вчинення виконавчих дій виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначається про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, при цьому, норми статті 27 вказаного Закону містять вичерпний перелік підстав та умови за якими виконавчий збір не стягується, зокрема, визначено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 цього Закону, за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, виконавчий збір не стягується у разі, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто, у даному випадку, за умови виконання позивачем судового рішення до 25.07.2017р. (дата винесення постанови про відкриття виконавчого провадження).

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, виконавцем під час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.07.2017р. ВП №54365824 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду м. Дніпра №904/2229/17 від 19.07.2017р. про стягнення з боржника (позивача) боргу у розмірі 793483,50 грн. та у пункті 3 вказаної постанови зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 79348,35 грн. згідно до вимог ст.27 Закону №1404, що підтверджується змістом відповідної постанови (а.с.33).

На виконання вказаної постанови позивачем 22.08.2017р. за платіжним дорученням №5413 від 22.08.2017р. вищевказана сума боргу у розмірі 793483,50 грн. була перерахована на рахунок стягувача - ТОВ НВП «Укрспецмонтаж», що підтверджується змістом наведеного платіжного доручення (а.с.9,35).

23.08.2017р. за заявою позивача про виконання постанови від 25.07.2017р. згідно постанови виконавця від 29.08.2017р. було закінчено виконавче провадження №54365824 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404 (а.с.8,10).

29.08.2017р. було винесено постанову про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 79348,35 грн. на підставі ст.ст.3,27,40 Закону №1404, а 31.08.2017р. за платіжною вимогою №323 вказана сума виконавчого збору була стягнута з позивача (а.с.12-13).

Проаналізувавши вказані дії відповідача з примусового виконання рішення суду та стягнення з позивача виконавчого збору у сумі 79348,35 грн. за оспорюваною постановою, що є предметом даного спору, вищенаведені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про правомірність та законність дій відповідача по стягненню з позивача виконавчого збору за оспорюваною постановою у вказаному розмірі з урахуванням того, що позивачем саме на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.07.2017р. була перерахована на користь стягувача сума боргу 22.08.2017р., тобто після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а отже, вказана сума виконавчого збору підлягає стягненню з позивача у відповідності до вимог ст.27,40 Закону №1404.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, і ч.1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Представником позивача у ході судового розгляду справи не надано жодних доказів та не наведено жодних підстав, які б свідчили про протиправність оспорюваної постанови про стягнення виконавчого збору з урахуванням вищенаведених обставин у справі та норм діючого законодавства.

Також, у ході судового розгляду справи, на вимогу суду представником позивача не було надано і доказів, які б свідчили про перерахування суми боргу за наказом господарського суду Дніпропетровської області №904/2229/17 від 19.07.2017р. у строк до 25.07.2017р., тобто до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин, судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення твердження позивача про те, що фактичного стягнення боргу виконавцем не відбулося, а позивач перерахував вказану суму боргу на користь стягувача у добровільному порядку, а тому виконавчий збір не підлягає стягнення за ч.2 ст.27 Закону №1404, з огляду на те, що вказані обставини щодо добровільного виконання позивачем судового рішення не відповідають дійсності, оскільки як свідчать матеріали справи, позивач перерахував на користь стягувача кошти 22.08.2017р. саме на примусове виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.07.2017р., яку отримав 09.08.2017р., що свідчить про те, що позивач саме у примусовому порядку виконав рішення суду про стягнення з останнього суми заборгованості, що не може розцінюватися судом як добровільне виконання рішення, оскільки сума заборгованості позивачем була перерахована лише після відкриття виконавчого провадження та отримання позивачем відповідної постанови від 25.07.2017р. та Законом №1404, який набрав чинності з 05.10.2016р., не передбачено надання позивачеві будь-якого строку для добровільного виконання судового рішення.

Вказане також узгоджується і з ч.9 ст. 27 Закону №1404, яка встановлює, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження за умови, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки позивачем рішення суду було виконано після відкриття виконавчого провадження, то дії відповідача по стягненню виконавчого збору та прийнятті оспорюваної постанови відповідають вимогам ст.ст.27,40 Закону №1404, а тому оспорювана постанова є законною та обґрунтованою.

Згідно зі ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги викладене та перевіривши дії відповідача з приводу правомірності прийняття оспорюваної постанови про стягнення виконавчого збору від 29.08.2017р., суд приходить до висновку про те, що оспорюване рішення прийняте відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Також слід зазначити, що не підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про зобов'язання відповідача повернути позивачеві стягнуті з нього кошти у розмірі 79348,35 грн., які були стягнуті відповідно до постанови про стягнення виконавчого збору від 29.08.2017р., оскільки вказані позовні вимоги є похідними та можуть бути задоволені лише за умови визнання протиправною та скасування оспорюваною постанови, тоді як судом у ході судового розгляду справи протиправність оспорюваної постанови судом не встановлено.

Статтями 8, 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України.

За викладеного, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд виходить із того, що у разі ухвалення рішення на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71,86, 94, 122, 128, 160, 161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Науково-виробниче об'єднання «Павлоградський хімічний завод» до Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови від 29.08.2017р. та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 26.09.2017р.

Суддя С.О. Конєва