Справа № 639/4706/17
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 р.Справа № 639/4706/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Кононенко З.О.

Суддів: Бондара В.О. , П'янової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Березіна О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.10.2017р. по справі № 639/4706/17

за позовом ОСОБА_3

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3, звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (протокол №15 від 14.07.2017) про відмову їй в призначенні пенсії за вислугу років;

- зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова зарахувати їй періоди роботи з 01.03.2003 року по 25.02.2009 року та з 16.03.2009 року по 08.02.2017 року на посаді лікаря-терапевта, завідуючої здравпункту ВАТ «Електромашина» до пільгового (спеціального) стажу для призначення пенсії за вислугу років.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначала, що вважає відмову відповідача в призначенні пенсії за вислугою років безпідставною, протиправною, та такою що порушує її права, свободи та інтереси.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.10.2017 року позов ОСОБА_3 задоволений.

Визнано протиправним та скасовано рішення Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова з розгляду спірних питань при призначенні /перерахунку/ пенсії управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова від 14.07.2017 року Протокол №15, щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_3 в спеціальний стаж періодів роботи з 01.03.2003 року по 25.02.2009 року та з 16.03.2009 року по 08.02.2017 року на посаді лікаря-терапевта, завідуючого здравпункту ВАТ «Електромашина» до стажу роботи , який дає право на призначення пенсії за вислугу років та відмову ОСОБА_3 в призначенні пенсії за вислугою років

Зобов'язано Шевченківське об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Харкова, зарахувати ОСОБА_3 в спеціальний стаж, періоди роботи з 01.03.2003 року по 25.02.2009 року та з 16.03.2009 року по 08.02.2017 року на посаді лікаря - терапевта, завідуючого здравпунктом ВАТ «Електромашина» до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та призначити ОСОБА_3 пенсію за вислугою років, як працівнику охорони здоров'я з 14.07.2017 року.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 14.07.2017 року Рішенням комісії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (протокол №15 від 14.07.2017) ОСОБА_3 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років (заява від 12.07.2017 р. про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» через відсутність необхідного стажу роботи, який з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року повинен складати не менше 26 років 6 місяців на посадах та в закладах і установах, передбачених «Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» затвердженим ПКМУ № 909 від 04.11.1993 р. зі змінами, внесеними згідно ПКМУ №1436 (1436-2002 -п) від 26.09.2002 р., № 1567 від 17.11.2004 р., відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911 -VIII від 24.12.2015 р.

Загальний стаж роботи ОСОБА_3 з урахуванням індивідуальних відомостей отриманих із системи персоніфікованого обліку на день звернення до ПФУ склав 39 років 07 місяців 10 днів.

Комісія Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, зарахувала до спеціального стажу роботи ОСОБА_3 22 роки 10 місяців 02 дні.

Період роботи з 01.03.2003 року по 25.02.2009 року та з 16.03.2009 року по 08.02.2017 року в ВАТ «Електромашина» на посаді завідуючої здравпункту - лікаря-терапевта до спеціального стажу не було зараховано, оскільки вказане підприємство не передбачене переліком закладів охорони здоров'я робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні до спеціального стажу періоду роботи з 01.03.2003 року по 25.02.2009 року та з 16.03.2009 року по 08.02.2017 року в ВАТ «Електромашина» на посаді завідуючої здравпункту - лікаря-терапевта. А тому, оскільки у позивача на момент звернення із заявою про призначення пенсії був наявний необхідний спеціальний стаж роботи, за умови якого виникає право на пенсію за вислугу років як працівнику охорони здоров'я відповідно до п. «е» ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", то оскаржуване рішення відповідача є протиправним.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Згідно п. "и"ст.77 Основ законодавства України про охорону здоров'я, медичні працівники мають право на пільгові умови пенсійного забезпечення.

Право на пенсію за вислугу років для працівників освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення передбачено п. "е"ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

На виконання зазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року затверджено Перелік закладів і установ охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №1436 від 26.09.2002 року. Зазначеним переліком визначені заклади охорони здоров'я, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, незалежно від форми власності, належності зазначених закладів і установ.

Відповідно до розділу 2 Переліку, до закладів і установ віднесені: лікарняні заклади, лікувально - профілактичні заклади особливого типу, лікувально - трудові профілакторії, амбулаторно - поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові,заклади охорони материнства і дитинства, санітарно - курортні заклади, санітарно - епідеміологічні заклади, діагностичні центри. В зазначених закладах і установах право на призначення пенсії за вислугу років мають право: лікарі та середній медичний персонал.

Згідно ст. 3 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" заклади охорони здоров'я - підприємства, установи та організації, завданням яких є забезпечення різноманітних потреб населення в галузі охорони здоров'я шляхом подання медико-санітарної допомоги, включаючи широкий спектр профілактичних і лікувальних заходів або послуг медичного характеру, а також виконання інших функцій на основі професійної діяльності медичних працівників.

Види закладів охорони здоров'я, які забезпечують безпосередньо охорону здоров'я населення передбачені ст. 16 вказаного Закону. До таких відносяться санітарно-профілактичні, лікувально-профілактичні, аптечні, науково-медичні та інші заклади охорони. Заклади охорони здоров'я створюються підприємствами, установами та організаціями з різними формами власності, а також приватними особами при наявності необхідної матеріально-технічної бази і кваліфікованих працівників. Порядок і умови створення закладів охорони здоров'я, державної реєстрації та акредитації цих закладів, а також порядок ліцензування медичної практики визначається актами законодавства України.

Відповідно до вимог статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637), передбачено також, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Із трудової книжки позивача вбачається, що остання працювала: з 01.03.2003 року по 25.02.2009 року та з 16.03.2009 року по 08.02.2017 року в ВАТ «Електромашина» на посаді завідуючої здравпункту - лікаря-терапевта, та 08.02.2017 року звільнена за власним бажанням.

Згідно із п. 2 Примітки до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 р. № 909, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Переліком закладів і установ освіти охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року (із змінами та доповненнями), не передбачена необхідність підтвердження роботи в структурному лікувальному закладі для визначення чи підтвердження спеціального стажу.

Офіційним визнанням статусу закладу охорони здоров'я, наявності в ньому умов для надання певного рівня медико-санітарної допомоги, підтвердження його відповідності встановленим критеріям та гарантії високої якості професійної діяльності, відповідно до пункту 1 Порядку державної акредитації закладу охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року № 765, є державна акредитація закладу охорони здоров'я.

Відповідно до п. 2 зазначеного Порядку акредитації підлягають незалежно від форми власності усі заклади охорони здоров'я. Акредитація проводиться один раз на три роки, перша акредитація закладу проводиться не пізніше ніж через два роки від початку здійснення діяльності.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши наведені нормативно-правові акти, колегія суддів дішла висновку, що проведення державної акредитації лише визначає наявність в медичному закладі умов для надання певного рівня медико-санітарної допомоги, причому цей рівень не може бути нижчим, ніж рівень спроможності, який визначається при видачі ліцензії. Тобто, лише вид діяльності установи або закладу, а не його назва, визначає його приналежність до установ охорони здоров'я.

А сам факт отримання ліцензії на здійснення певного виду господарської діяльності вже свідчить про спроможність закладу охорони здоров'я провадити діяльність на певному рівні.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що лише вид діяльності установи або закладу, а не його назва, визначає його приналежність до установ охорони здоров'я, а тому позивач має право на включення періоду періоду роботи з 01.03.2003 року по 25.02.2009 року та з 16.03.2009 року по 08.02.2017 року в ВАТ «Електромашина» на посаді завідуючої здравпункту - лікаря-терапевта до спеціального стажу при вирішенні питання щодо призначення їй пенсії.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.10.2017 року по справі № 639/4706/17 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.10.2017р. по справі № 639/4706/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Кононенко З.О.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Пянова Я.В.
Повний текст ухвали виготовлений 27.11.2017 р.