Справа № 556/1395/17
Суддя: Іванків О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 556/1395/17
Номер провадження 2-а/556/159/2017
ВОЛОДИМИРЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 556/1395/17
Номер рядка звіту 90
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" листопада 2017 р.

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників віповідача Хуткої Г, Годунок В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та незаконними дії посадових осіб Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, якими йому відмовлено у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на вісім років, як особі, що постраждала від аварії на ЧАЕС, з 27 лютого 2017 року. Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач незаконно відмовив йому у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, просив зобов'язати відповідача призначити йому пенсію з дня досягнення пенсійного віку.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги, надали пояснення в межах позову.

Представники відповідача надали суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначили, що відмова у призначенні пенсії позивачу є законною, ґрунтується на вимогах закону і матеріалах пенсійної справи, оскільки ОСОБА_1 не надав достатніх доказів, які б підтверджували його право на пільгову пенсію. Крім того, на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії, у нього був відсутній мінімальний трудовий (страховий) стаж, необхідний для призначення пенсії.

Аналогічні пояснення представники відповідача надали в судових засіданнях, просили відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, проаналізувавши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Так, відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування":

Зокрема, громадянам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов'язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку на 4 роки та додатково на 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

За змістом даної норми Закону, право на пенсію із зниженням пенсійного віку мають особи, які або працювали, або постійно проживали на територіях радіологічного забруднення, про що, на думку суду, свідчить сполучник «або» у тексті статті.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є постраждалим від аварії на ЧАЕС 3 категорії, що підтверджується посвідченнями серії НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року позивачу виповнилось 52 роки, що підтверджується оглянутим в судовому засіданні паспортом серії НОМЕР_2

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 у встановленому законом порядку звернувся до Управління Пенсійного фонду з приводу призначення пенсії відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зниженням пенсійного віку. Відповідач відмовив у призначенні пенсії з тих підстав, що права на зниження пенсійного віку на вісім років позивач ОСОБА_1 не набув.

Така відмова відповідача у призначенні пенсії є неправомірною, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з дня народження по 23 березня 1987 року, та з 28 березня 1987 року по 05 листопада 1990 року, постійно проживав у с.Галузія Маневицького району Волинської області, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів Української РСР №106 від 23.07.1991 року віднесено до зони безумовного (обов'язкового) відселення, що підтверджується довідкою Прилісненської сільської ради №97 від 24.02.2017 року та рішенням Володимирецького районного суду №556/620/17 від 17.07.2017 року, яке набрало законної сили

Таким чином, станом на момент аварії на ЧАЕС (26 квітня 1986 року) ОСОБА_1 проживав у зоні безумовного (обов'язкового) відселення, а всього станом на 01.01.1993 року прожив у цій зоні 4 роки 06 місяців та 04 дні, тобто набув право на зниження пенсійного віку на вісім років, тобто по досягненню 52 років.

Період проживання позивача в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, а саме в с.Галузія Маневицького району Волинської області підтверджується довідкою Прилісненської сільської ради, а також рішенням Володимирецького районного суду у справі №556/620/17 від 17.07.2017 року, яке набрало законної сили, і у відповідності до ст.129-1 Конституції України, ст.14 ЦПК України, є обов'язковим для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

З 06 листопада 1990 року позивач постійно проживає в с.Березина Володимирецького району, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, у відповідності до довідки Більськовільської сільської ради №531 від 27.02.2017 року.

Таким чином, із досліджених судом письмових доказів вбачається, що ОСОБА_1 постійно проживав на території радіоактивного забруднення з 26.04.1986 року по даний час.

Заяву про призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 подав до управління ПФУ у Володимирецькому районі 27.02.2017 року.

З урахуванням досліджених матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 своєчасно та у встановленому порядку звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку, та надав на підтвердження такого права відповідні документи, а саме рішення суду про встановлення факту проживання, чорнобильське посвідчення та довідку місцевої ради, якою підтверджено періоди проживання на територіях радіологічного забруднення.

З урахуванням викладеного, відмова управління ПФУ у призначенні позивачу пенсії не ґрунтується на законі, і є протиправною.

У відповідності до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

У відповідності до вимог ст.45 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсія за віком призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З урахуванням викладеного, з метою поновлення порушених прав позивача, суд вважає за необхідне визнати відмову відповідача - Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області - у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на вісім років протиправною та зобов'язати відповідача призначити позивачу таку пенсію, починаючи з дня звернення із відповідною заявою, а саме з 27 лютого 2017 року, оскільки таке звернення мало місце після спливу тримісячного строку з дня досягнення особою пенсійного віку.

Твердження відповідача про те, що позивач не набув права на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку у відповідності до приписів ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», також і з тих підстав, що у нього був відсутній необхідний для цього мінімальний трудовий (страховий) стаж, спростовані письмовими доказами по справі.

Так, у відповідності до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком за наявності страхового стажу не менше 15 років.

У разі, якщо в особи не вистачає необхідного стажу, вона може укласти договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Таким чином, період, за який сплачено внески, зараховуватиметься до страхового стажу особи. Умови такої участі, розмір внесків і періодичність їх сплати визначаються відповідним договором, як це передбачено ст.12 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

На час звернення позивача ОСОБА_1 до відповідача із заявою про призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку, його стаж становив 13 років 07 місяців 12 днів.

Як пояснив ОСОБА_1, при зверненні до відповідача, працівником управління йому було роз'яснено, що для отримання мінімального стажу, необхідного для призначення пенсії, він вправі укласти договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та сплатити внески, на що він погодився. Разом з тим, 01.03.2017 року листом №723/05-01 та 18.08.2017 року листом №2420/05-01 у призначенні пенсії йому було відмовлено виключно з підстав відсутності доказів проживання у зоні радіоактивного забруднення, і про недостатність трудового (страхового) стажу у вказаних листах не згадувалось.

Вказані пояснення позивача повністю підтверджуються оглянутими судом письмовими доказами, в т.ч. і письмовим запереченням проти позову №2632/08 від 12.09.2017 року.

В той же час, з метою отримання мінімального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку, ОСОБА_1 уклав відповідний договір та сплатив внески до системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, і станом на 23.10.2017 року його стаж становив 15 років 15 днів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.17, 21, 104, 159, 162 КАС України, суд -

постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною відмову Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на вісім років.

Зобов'язати Володимирецьке об"єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області розглянути подану ОСОБА_1 заяву про призначення пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку на вісім років, згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додані до неї документи та прийняти відповідне рішення з урахуванням того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, має стаж, що дає право на призначення пенсії за віком 15 років та 15 днів, належить до осіб, потерпілих від Чорнобильської катастрофи, та має право на користування пільгами (в тому числі і правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на вісім років, з 27.02.2017 року), встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнути в користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв'язку з розглядом справи в сумі 640 (шістсот) гривень за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Володимирецького об'єднаного управління ПФУ Рівненської області.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя: <Головуючий суддя / Прізвище>

Повний текст постанови проголошено 20 листопада 2017 року