Справа № 815/728/17
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/728/17

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Танасогло Т.М.,

суддів Запорожана Д.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі Гошуренко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків ДФС в особі Одеського управління офісу великих платників податків ДФС на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю Старгруп Торг до Офісу великих платників податків ДФС в особі Одеського управління офісу великих платників податків ДФС, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю Старгруп Торг (далі ТОВ Старгруп Торг, позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДФС в особі Одеського управління офісу великих платників податків ДФС, Державної фіскальної служби України, в якому з урахуванням зміни позивних вимог просило: визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Одеського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби та Державної фіскальної служби України, що полягають у відмові в укладенні з ТОВ «Старгруп Торг» договору про визнання електронної звітності № 160120171 від 16.01.2017 р.; договору про визнання електронної звітності № 200120171 від 20.01.2017 р.; договору про визнання електронної звітності № 260120171 від 26.01.2017 р.

Ухвалою суду від 30 травня 2017 року задоволено клопотання представника позивача про залишення без розгляду адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю Старгруп Торг до Одеського управління офісу великих платників податків ДФС про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, в частині позовних вимог про зобовязання Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС України виконати умови договору №160120171 від 01.02.2017 року, а саме: забезпечити приймання податкової звітності та реєстрації податкових накладних в ЄДРПН та адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Старгруп Торг до Одеського управління офісу великих платників податків ДФС про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, в частині позовних вимог про зобовязання Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС України виконати умови договору №160120171 від 01.02.2017 року, а саме: забезпечити приймання податкової звітності та реєстрації податкових накладних в ЄДРПН залишено без розгляду.

Обґрунтовуючи свої позивні вимоги ТОВ Старгруп Торг зазначило, що відповідач безпідставно не укладав договори про визнання електронних документів, хоча в пятиденний строк зобовязаний був вчинити такі дії. Крім того позивач зауважив, що підприємство знаходиться за місцем своєї реєстрації та у порядку визначеному законодавством України відомості щодо відсутності за місцем реєстрації підприємства в реєстрі юридичних осіб відсутні. Разом з тим внаслідок протиправних дій відповідача щодо не укладення договору про визнання електронних документів порушувались права позивача, який був позбавлений можливості подавати податкову звітність, сплачувати податки до бюджету у звязку з чим тепер несе відповідальність у вигляді штрафних санкцій по господарських договорах з причини не реєстрації податкових накладних.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням Офіс великих платників податків ДФС в особі Одеського управління офісу великих платників податків ДФС подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

ТОВ «Старгруп Торг», відповідно до наказу ДФС 1036 від 26.12.2016 р. «Про затвердження реєстру великих платників податків на 2017 р.», було включено до реєстру великих платників податку на 2017 рік (а.с. 27) та TOB «Старгруп Торг» з 01.01.2017р. переведено на облік до Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС.

Позивачем засобами електронного звязку було направлено до Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС для підписання договір про визнання електронної звітності № 160120171, проте 20 січня 2017 року позивачем було отримано електронну квитанцію №2 з відмовою в укладанні зазначеного договору, у звязку з невідповідністю місця знаходження юридичної особи відомостям Єдиного державного реєстру. З метою виконання вимог законодавства по укладенню договору про визнання електронної звітності, 20 січня 2017 року позивачем засобами електронного зв'язку повторно було направлено до Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС для підписання договір про визнання електронної звітності № 200120171. Разом з тим, 26 січня 2017 року ТОВ «Старгруп Торг» було отримано електронну квитанцію №2 з відмовою в укладанні зазначеного договору з тих самих підстав. Позивач, також і втретє направляв відповідачу договір про визнання електронної звітності № 260120171 від 26.01.2017 р., проте також отримав відмову з тих самих підстав.

Не погоджуючись з вищевказаним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано жодного доказу, який би свідчив про правомірність його дій щодо відмови в укладенні з позивачем договорів про визнання електронних документів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Приписами п. 42.4 ст. 42 Податкового кодексу України встановлено, що з платниками податків, які подають звітність в електронній формі, листування з контролюючими органами може здійснюватися засобами електронного звязку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу, використання електронних документів, правовий статус електронного цифрового підпису регулюються Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг".

Згідно частини першої статті 14, частини першої статті 15 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу.

Суб'єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту.

Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року №233 (далі - Інструкція №233) встановлює загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів ДФС у електронній формі із використанням електронного цифрового підпису

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції №233 платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

За правилами положень розділу ІІІ Інструкції №233, для подання засобами телекомунікаційного зв'язку електронних податкових документів платник податків має попередньо укласти з органом ДПС за місцем реєстрації договір про визнання електронної звітності (за затвердженими формою та змістом - Додаток 1 до Інструкції) та отримати спеціальне програмне забезпечення.

Пунктом 5 розділу III Інструкції №233встановлено, що з метою подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку платник податків:

1) отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - субєкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці;

2) отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

3) ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи субєкта підприємницької діяльності за наявності печатки);

4) надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії;

5) після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

Разом з тим, згідно з пунктом 6 розділу ІІІ Інструкції №233 орган ДПС, де зареєстрований платник податків, на його запит: 1) видає два примірники договору; 2) записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; 3) приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи субєкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів; 4) звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору; 5) після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Таким чином, вищевказаною процедурою передбачається укладання договору про визнання електронних документів у письмовій (паперовій) формі безпосередньо за місцем реєстрації платника податків.

Згідно підпунктів 33, 78 пункту 4 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року №236, ДФС відповідно до покладених на неї завдань надає консультації відповідно до Податкового та Митного кодексів України, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску; оприлюднює на єдиному веб-порталі та в офіційному друкованому виданні ДФС акти та інші офіційні документи з питань, що належать до її компетенції.

Пунктами 14.1.173 п. 14.1 ст.і 14 Податкового кодексу України встановлено,що узагальнююча письмова податкова консультація - оприлюднення позиції контролюючого органу, що склалася за результатами узагальнення податкових консультацій, наданих платникам податків.

Листом Державної податкової адміністрації України "Методичні рекомендації щодо роботи з Договорами "Про визнання електронних документів" в електронному вигляді" від 22 липня 2011 року №19916/7/28-0517 встановлено, що договір про визнання електронних документів (далі - Договір) підписується електронним цифровим підписом (далі - ЕЦП) посадових осіб платника податків і ЕЦП відбитка печатки у порядку і за дотримання умов, визначених абз.абз. 2-4 пп. 7.1 п. 7 розд. III Інструкції №233, та надсилається електронною поштою на адресу Інформаційного порталу органів ДПС України.

Про отримання Договору органом ДПС платнику податків у якості підтвердження надсилається перша квитанція, підписана ЕЦП ДПА України.

Після підписання Договору з боку органу ДПС платнику податків надсилається друга квитанція та Договір, підписаний ЕЦП ДПА України. Відкриті сертифікати ЕЦП платника податків, яким підписано Договір, автоматично імпортуються до бази сертифікатів Інформаційного порталу органів ДПС України.

У випадку відхилення органом ДПС Договору платнику податків надсилається друга квитанція з зазначенням причини відмови, підписана ЕЦП ДПА України.

Термін обробки відповідальним співробітником органу ДПС Договору - до 5 робочих днів.

Таким чином, протягом пяти робочих днів із моменту направлення платнику податків квитанції №1 про отримання відповідного договору контролюючий орган зобовязаний направити такому платнику податків квитанцію №2 із підписаним ЕЦП договором або із зазначенням причини відмови у підписанні договору.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для відмови в укладенні з позивачем договорів про визнання електронних документів стало те, що на думку податкового органу місцезнаходження позивача не відповідає відомостям Єдиного державного реєстру.

При цьому, в апеляційній скарзі Одеського управління офісу великих платників податків ДФС вбачається, що ТОВ «Старгруп Торг» за податковою адресою:Україна, 54017, Миколаївська область, м. Миколаїв, Центральний р-н, вул. Московська, буд.55 не знаходиться, про що складено акт відсутності за місцезнаходженням від 05.01.2017р. № 12/28-10-49-06/38622315. До оперативного управління СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС надано службову записку від 05.01.2017р. № 3/28-10-49-06-45, щодо встановлення місцезнаходження ТОВ «Старгруп Торг» та опитування посадових осіб щодо причетності до господарської діяльності даного підприємства. Згідно відповіді оперативного управління СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС від 06.01.2017 року № 10/11/28-21-02 службових ТОВ «Старгруп Торг» осіб за вказаною адресою не встановлено. Представник Одеського управління офісу великих платників податків ДФС зазначає, що в пункті 2 Розділу 4 договору про визнання електронних документів, зазначається, що платник податків несе відповідальність згідно з законодавством за неподання податкової звітності та недостовірність інформації, що міститься в податкових документах, переданих до органу в електронному вигляді. ТОВ «Старгруп Торг» ЄДРПОУ .01.2017р., 20.01.2017р. та 26.01.2017р. засобом телекомунікаційного звязку було надано договори про визнання електронних документів. Відомості з ЄДР та договори про визнання електронних документів містять адресу: Україна, 54017, Миколаївська область,м. Миколаїв, Центральний р-н, вул. Московська, буд.55, в той час, як фактично підприємство за вказаною адресою не знаходиться, що вже є порушенням умов договору. Таким чином, на думку представника Одеського управлінням офісу великих платників податків ДФС, договори про визнання електронних документів від 16.01.2017р., 20.01.2017р. та 26.01.2017р. ТОВ «Старгруп Торг» було правомірно відхилено у зв'язку з тим, що місцезнаходження юридичної особи не відповідає відомостям Єдиного державного реєстру.

Однак, колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта з огляду на наступне.

Пунктом 45.2 статті 45 Податкового кодексу України визначено, що податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Податковою адресою підприємства, переданого у довірче управління, є місцезнаходження довірчого власника.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи-підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Таким чином, в силу норм чинного законодавства України єдиним доказом зміни юридичною особою місцезнаходження є дані з ЄДР.

Згідно змісту Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 23.01.2017 р. місцезнаходженням позивача є: 54017, м. Миколаїв, вул. Московська, буд. 55.

В графі "Дані про реєстраційні дії" у вказаному витягу відсутній запис щодо відсутності ТОВ «Старгруп Торг» за своїм місцем реєстрації.

Таким чином, підприємство за даними з ЄДР знаходилось за своїм зареєстрованим місцезнаходженням.

Водночас колегія суддів зазначає, що відповідачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надано жодного доказу, який би свідчив про правомірність його дій щодо відмови в укладенні з позивачем договорів про визнання електронних документів, а саме: не надано доказів, які б підтверджували відомості про встановлення факту відсутності позивача за його місцезнаходженням, доказів направлення повідомлення державному реєстратору про внесення запису про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням та доказів внесення реєстратором вказаних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що у відповідача не було законних підстав для відмови в укладенні з позивачем договорів про визнання електронних документів.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що відповідачем не доведено, що при прийнятті рішення про відмову в укладенні з позивачем договорів про визнання електронних документів він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС в особі Одеського управління офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: О.В. Яковлєв