Справа № 826/7312/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 листопада 2017 року № 826/7312/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач) про зняття арешту зі всього рухомого та нерухомого майна, що належить позивачу, накладений постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мурихіна С.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження №40051724 з примусового виконання виконавчого напису №295, виданого 14.06.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 8 054 958,73 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що незважаючи на те, що в судовому порядку встановлено, що виконавче провадження №40051724 відкрито протиправно, наразі продовжує свою дію арешт на все майно, належне позивачу, як боржнику у вказаному виконавчому провадженні. Позивач стверджує, що наявність накладеного арешту на майно порушує права та інтереси позивача щодо розпорядження ним.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, письмових пояснень чи заперечень з приводу заявлених позовних вимог не надав.

З урахуванням вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мирошниченко Ю.Ю. 14.06.2010 видано виконавчий напис №295 про стягнення з ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 8 000 000 грн., 26 958,73 грн. за 41 прострочений день сплати боргу та 28 000 грн. за витрати пов'язанні з вчиненням виконавчого напису на користь ОСОБА_3. Всього сума боргу складає 8 054 958,73 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.10.2013 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Мурихіним С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №40051724 з примусового виконання виконавчого напису №295 від 14.06.2010 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мирошниченко Ю.Ю. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу на загальну суму 8 054 958,73 грн. В зазначеній постанові боржнику постановлено добровільно виконати в семиденний строк з дня винесення постанови про відкриття провадження.

Поряд з цим, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Мурихіним С.В. 07.10.2013 винесено постанову про арешт на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Позивач стверджує, що вказаних рішень не отримував. Зворотнього матеріали справи не містять.

Крім того, в межах вказаного виконавчого провадження № 40051724 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 17.03.2016 та відкрито виконавче провадження №50546729 з примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 17.03.2016 №40051724 згідно постанови від 21.03.2016.

Позивачем вказані постанови оскаржені в судовому порядку.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.04.2017 в адміністративній справі №826/5671/16 визнано протиправними дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 17.03.2016 №40051724 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.03.2016 №50546729 та визнано протиправними і скасовано вказані постанови від 17.03.2016 №40051724 та від 21.03.2016 №50546729.

Оскільки судом встановлено, що виконавче провадження № 40051724 відкрито протиправно, відтак, на думку позивача, арешт на майно позивача в межах вказаного виконавчого провадження накладений протиправно, останній звернувся за захистом порушеного права до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пунктів 5, 6 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (стаття 50 Закону).

Згідно частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 17.03.2016 №40051724 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.03.2016 №50546729; визнання протиправними та скасування постанов Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 17.03.2016 №40051724 та від 21.03.2016 №50546729.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.04.2017 в адміністративній справі №826/5671/16 позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

В межах вказаної адміністративної справи судом встановлено, що головними державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Крайчинським С.С. відкрито виконавче провадження №21461418 від 20.09.2010 з примусового виконання виконавчого напису №295, виданого 14.06.2010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мирошниченко Ю.Ю. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу на загальну суму 8 054 958,73 грн.

В подальшому, у зв'язку з добровільним виконання виконавчого документа боржником, 28.03.2011 головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Пацуріною О.В. у виконавчому провадженні №21461418 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі його заяви. Відповідно до зазначеної постанови припинено чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

В той же час, ОСОБА_3 (Стягувач) 27.09.2013 повторно звернувся до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання виконавчого напису №295, із пропущенням строків для повторного звернення, згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Мурихіним С.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №40051724 від 07.10.2013 про примусове виконання виконавчого напису №295 від 14.06.2010, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мирошниченко Ю.Ю. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу на загальну суму 8 054 958,73 грн.

Також, 07.10.2013 в рамках виконавчого провадження № 40051724 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Мурихіним С.В. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

В матеріалах виконавчого провадження №40051724 відсутні докази отримання позивачем зазначених ухвал.

16.03.2016 ОСОБА_3 до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві подав заяву про повернення виконавчого документу стягувачу.

Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 17.03.2016 в межах виконавчого провадження № 40051724.

В подальшому, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Лозовою А.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50546729 від 21.03.2016 з примусового виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору №40051724 від 17.03.2016.

Окружним адміністративним судом м. Києва в межах адміністративної справи №826/5671/16 встановлено, що у виконавчому провадженні №.03.2011 повернуто виконавчий документ стягувачеві. Однак, ОСОБА_3 27.09.2013 повторно звернувся до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання виконавчого напису №295 (ВП №40051724), із пропущенням строків для повторного звернення, згідно із пунктом 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, судом зроблено висновок про те, що виконавче провадження №40051724 відкрито протиправно, а тому всі наступні дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві в рамках виконавчого провадження №40051724 протиправні та підлягають скасуванню.

Згідно відомостей комп'ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» вказана постанова суду від 04.04.2017 в адміністративній справі №826/5671/16 не оскаржена.

Таким чином, з огляду на те, що судовим рішенням встановлено, що виконавче провадження №40051724 відкрито протиправно, відтак накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження згідно постанови від 07.10.2013 № 40051724 також є протиправним.

Окрім того, за заявою ОСОБА_3 від 16.03.2016 управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві було повернуто виконавчий документ стягувану, що є підставою для зняття арешту, накладеного на майно боржника в порядку статті 50 Закону.

Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно частини першої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Таким чином, суд вважає за необхідне здійснити захист прав та інтересів позивача шляхом зняття арешту з усього рухомого та нерухомого майна, що належить позивачу.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем за наслідками закінчення виконавчого провадження №40051724 не вчинено дій по зняттю арешту з рухомого та нерухомого майна позивача, суд вважає, що позовні вимоги щодо зняття арешту з майна є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись статтями 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Зняти арешт зі всього рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_1, накладений постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мурихіна С.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження №40051724 з примусового виконання виконавчого напису №295, виданого 14.06.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 8 054 958,73 грн.

Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачений ним судовий збір у розмірі 640,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.В.Аблов