Справа № 2-а-364/2010
Суддя: Кицюк В. П.
Дата ухвалення: 2010-01-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-364/2010 рік
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2010 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Кицюка В.П., при секретарі - Черних Л.Е., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Харкова про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом , в якому просить визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова щодо відмови у перерахунку пенсії, зобов'язавши останнього здійснити такий перерахунок починаючи з 1 грудня 2008 року у відповідності до положень статей 50, 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року (далі Закон)

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що внаслідок захворювання , повязаного з виконанням робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції у 1986 році, визнаний інвалідом 3-ої групи та належить до першої категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно зі ст.. 49 Закону він має право на одержання державної пенсії, розмір якої відповідно до ч. 4 ст. 54 вказаного Закону повинен бути не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, розмір якої у відповідності до ст. 50 того ж Закону, повинен складати 50 % мінімальної пенсії. Проте, нарахування та виплата вказаних соціальних виплат здійснюється відповідачем в меншому розмірі, ніж передбачено Законом. Його звернення про нарахування державної та додаткової пенсії у розмірах, встановлених статтями 50 та 54 Закону залишено відповідачем без задоволення, у звязку з чим він змушений звернутися до суду.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій заявив про повне підтримання позовних вимог та просив справу розглядати за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без участі представника Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова та письмові заперечення, в яких просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, посилаючись на те, що основна та додаткова пенсія призначена йому згідно діючого законодавства.

Приймаючи до уваги, що всі особи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає справу у порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 3 ст. 122 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок захворювання , повязаного з виконанням робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції у 1986 році, визнаний інвалідом 3-ої групи та належить до першої категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської

катастрофи, знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «« Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року

Нормами ст. 49 даного Закону України передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами третьої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розмір пенсії для інвалідів третьої групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Зі ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», де зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, визначеного законом. Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31.10.2006 р., у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 нього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та Законами України державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначаються Законом України «Про державне соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Абзац 3 ст. 1 Закону України «Про державне соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» передбачає встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоровя, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум встановлюються для встановлення мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сімям з дітьми, допомога ми по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та Законів України.

Прожитковий мінімум встановлюються Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Суд приходить до висновку, що визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомог.

Тобто, суд зазначає, що мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною величиною, від якої проводиться розрахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, призначених по Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ст. 50 та ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року та № 654 від 16.07.2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії Управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова щодо виплати основної та додаткової пенсії ОСОБА_1 у розмірі меншому, ніж встановлено ст. 54 та ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є протиправними.

Відповідно до ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень і про скасування рішення, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 46 Конституції України, ст. ст. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 2, 3, 6-9, 11, 17, 69-71, 159-163 КАС України, суд.

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Харкова задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії по інвалідності відповідно до ч. 4 ст. 54 та ч. 1 ст. 50 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року з 1 грудня 2008 року неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком визначеної ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 1 грудня 2008 року.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 5 ст. 186 Кодексу Адміністративного судочинства України.

Суддя Кицюк В.П.