Справа № 826/15190/17
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

28 листопада 2017 року м. Київ № 826/15190/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шевченко Н.М., ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України (далі по тексту - відповідач), в якому просить: « 1) Визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України по неприведенню у відповідність до вимог нормативно-правових актів, що мають вищу силу, положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» щодо розміру підвищення, встановленого статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»), який розмір визначено в сумі 66,43 гривні; 2) Зобов'язати Кабінет Міністрів України внести зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», якими встановити дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань») підвищення, встановлене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, у розмірі не меншому ніж 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з 20.05.2017 року».

Відповідно до пунктів 5, 6 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи, суд дійшов висновку, що позивач подав позовну заяву після закінчення встановленого строку на звернення до адміністративного суду та про відсутність підстав для визнання причин пропуску звернення до адміністративного суду поважними, з огляду на наступне.

В адміністративному позові позивач зазначає, що з 01.01.2015 набрали чинності чергові зміни до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Вказана ч. 1 ст. 6 викладена в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Чинна в теперішній час редакція цієї статті зобов'язує Кабінет Міністрів України встановлювати порядок та розмір такого підвищення.

На виконання даного обов'язку прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».

Пунктом 4 вказаної постанови встановлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», провадиться у розмірі 66 грн. 43 коп.

Вказаний розмір підвищення був встановлений 25.03.2014 при внесенні чергових змін до вказаної постанови. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» розмір прожитого мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на момент внесення змін складав 949,00 грн. Тобто підвищення дітям війни у розмірі 66 грн. 43 коп. у 2014 році складало 7% мінімальної пенсії за віком.

Протягом 2015-2017 років, тобто після внесення останньої зміни до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», розмір вказаного підвищення Кабінетом Міністрів України жодного разу не змінювався.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01.05.2017 складає 1312,00 грн. Підвищення дітям війни, що в теперішній час виплачується у розмірі 66 грн. 43 коп. складає 5% мінімальної пенсії за віком.

Положеннями частин 1, 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, надаючи аналіз вищевказаним доводам позивача, суд дійшов висновку, що про порушення спірним нормативно-правовим актом своїх прав, свобод чи законних інтересів ОСОБА_1 міг дізнатися ще в 2015 році, однак, лише 23.11.2017 подав позовну заяву до Окружного адміністративного суду міста Києва для захисту порушених правах та інтересів.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду є лише наявність обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

На думку позивача, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 99 КАС України зміни до оскаржуваного нормативно-правового акту повинні бути внесені не пізніше ніж за 6 місяців до звернення із даним позовом, тобто починаючи з 20.05.2017, а тому строк подання позовної заяви вважає дотриманим.

Разом з тим, суд вважає вищевказані доводи позивача безпідставними.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, судом не встановлено наявності поважних причин за яких позивач не міг звернутися до суду.

Поважними причинами є ті обставини, які були чи є об'єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Будь-яких істотних і вагомих причин пропуску строку на звернення до суду, які б непереборно перешкоджали позивачу звернутись до суду або надавали б суду підстави обчислювати строк звернення до суду з іншої дати та вважати строк звернення до суду не пропущенним чи пропущенним, але з поважних причин, як позовна заява так і додані до неї матеріали не містять.

Враховуючи у сукупності вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин.

Відповідно до частини другої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 106, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити дії залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко