Справа № 804/6690/17
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2017 р. Справа № 804/6690/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В. розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Компанії "FUNAMA HOLDINGS LIMITED" (ФУНАМА ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси", Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛО ФЕШН", Товариство з обмеженою відповідальністю "Юмін", ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання протиправними дій,-
Компанія "FUNAMA HOLDINGS LIMITED" (ФУНАМА ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси", Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛО ФЕШН", Товариство з обмеженою відповідальністю "Юмін", ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання протиправними дій, з урахуванням уточнених позовних вимог просила:
- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1 щодо визнання нікчемними договорів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів із вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитного договору №01-1457/Т від 12 липня 2013 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ОЛО ФЕШН», а саме щодо правочинів (договорів): Договір застави майнових прав №01-1457/Т/8 від 31.07.2014 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та Компанією «FUNAMA HOLDINGS LIMITED» (ФУНАМА ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД);
- визнати протиправним та скасувати Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 18.07.2017 року №38, винесений Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_1.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12 липня 2013 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛО ФЕШН» було укладено Кредитний договір №01-1457/Т, з подальшими змінами та доповненнями. З урахуванням того, що в строк визначений Кредитним договором, Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛО ФЕШН» не було виконано зобовязань щодо повернення суми кредиту, то ПАТ «АКТАБАНК» повністю погасив заборгованість за кредитним договором шляхом звернення стягнення на грошові кошти Позивача згідно Договору застави майнових прав №01-1457/Т/8 від 31.07.2014 року.
Оскільки, Позивачем було здійснено погашення заборгованості за Кредитним договором, на підставі Договору застави майнових прав №01-1457/Т/8 від 31.07.2014 року, то Публічне акціонерне товариство «АКТАБАНК» на виконання вимог ст. 512 Цивільного кодексу України, відступило право вимоги за Кредитним договором та іншими договорами, що забезпечують виконання зобовязання за Кредитним договором на користь Компанії «ФУНАМА ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» (FUNAMA HOLDINGS LIMITED), про що було укладено Договір про відступлення права вимоги від 01 серпня 2014 року за Кредитним договором №01-1457/Т від 12.07.2013р., Договір про відступлення права вимоги №01-1457/Т-У від 01 серпня 2014 року
Однак, на поштову адресу Позивача надійшло повідомлення №1042 від 18 липня 2017 року про нікчемність правочинів, а саме: Договору застави майнових прав №01-1457/Т/8 від 31.07.2014 року від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1. Підставою нікчемності правочину є висновок відповідача, що вищевказаний договір був укладений з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур Банку, з чого він вбачає наявність підстав, визначених пунктами 1, 2, 5, 6 та 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
В той же час, позивачем зазначено, що відповідач неправомірно застосував до цього договору вказані положення Закону, а також несвоєчасно здійснив процедуру проведення перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності, що здійснюється протягом процедури ліквідації банку. Також позивачем було зазначено, що в оскаржуваному наказі не було визначено, які саме ознаки нікчемності правочинів і які норми законодавства було порушено при укладенні цього договору із посиланням на нормативно-правовий акт, яким такий порядок було затверджено, незважаючи на те, що це є обов'язковим для визнання правочину недійсним. Позивач вважає Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 18.07.2017 року №38 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК» неправомірним, безпідставним та таким, що не ґрунтується на встановлених фактах і доказах, а отже він підлягає визнанню неправомірним з одночасним застосуванням наслідків такого визнання, шляхом його скасування.
Позивач повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду у судове засідання не зявився, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду у судове засідання не зявився, надав до суду письмові заперечення проти адміністративного позову, відповідно до яких просив у задоволенні позову відмовити, та зазначив, що оскаржувані дії відповідачем було здійснено з дотриманням вимог чинного законодавства.
Треті особи у судове засідання не з'явились про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
У відповідності до ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 16.09.2015 року № 576 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.09.2014 року прийнято рішення № 90 про запровадження в Банку з 17.09.2014 року тимчасової адміністрації.
На підставі постанови Правління Національного банку України від 15.01.2015 №19 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКТАБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.01.2015 № 6 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКТАБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» термін дії ліквідації банку до 15 січня 2018 року.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 31.05.2017 № 1217 «Про заміну уповноваженої особи фонду на ліквідацію ПАТ «АКТАБАНК», з 07.06.2017 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора ОСОБА_4» ОСОБА_1 (далі - «Уповноважена особа Фонду»).
У відповідності до підпункту 8 частини 1 статті 48 Закону, Фонд/Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону. Згідно частини 2 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі -Закон»), протягом дії тимчасової адміністрації Фонд/Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня: впровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), щодо нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
На виконання вищезазначених вимог Закону, Відповідачем була проведена перевірка договорів при кредитуванні ТОВ «ОЛО ФЕШН» за Кредитним договором № 01-1457/Т від 12.07.2013 року за результатами якої було винесено Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 18.07.2017 року №38 та надіслано повідомлення про нікчемність наступних правочинів: Договору застави майнових прав №01-1457/Т/8 від 31.07.2014 року, як такого, що містить ознаки нікчемності визначені пунктами 1, 2, 5, 6, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Суд, вирішуючи питання щодо правомірності дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1, виходить з наступного.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Відповідно до п. 1 розділу III Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затвердженого Рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016р., правочини (договори) є нікчемними у разі наявності підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та/або іншими законами, що підтверджується відповідними доказами.
Відповідач, обґрунтовуючи свої вимоги, викладені в оскаржуваному Наказі, повідомленні про нікчемність правочинів, зазначає, що Договір застави майнових прав є нікчемним з підстав, визначених пунктами 1, 2, 5, 6, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Однак зазначені обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.
Відповідно до ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що 12 липня 2013 року, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛО ФЕШН» було укладено Кредитний договір №01-1457/Т, з подальшими змінами та доповненнями.
Відповідно до ч. 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ч. 1 статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержагель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно ч.1. статті 583 ЦК України, заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).
На забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛО ФЕШН» зобовязань за Кредитним договором №01-1457/Т, між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та Компанією «FUNAMA HOLDINGS LIMITED» (ФУНАМА ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД), як майновим поручителем, було укладено Договір застави майнових прав №01-1457/Т/8 від 31.07.2014 року. Крім того, було укладено і інші договори, на забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛО ФЕШН» зобовязань за Кредитним договором, а саме:
- Договір застави товарів в обороті №01-1457/Т/1 від 12 липня 2013 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ОЛО ФЕШН»;
- Договір поруки №01-1457/Н/2 від 12 липня 2013 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_2;
- Договір поруки №01-1457/Н/3 від 12 липня 2013 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ПРОСКО РЕСУРСИ»;
- Договір поруки №01-1457/Н/4 від 12 липня 2013 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ЮМІН;
- Договір поруки №01-1457/Т/5 від 16 липня 2013 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ОЛО ДИСТРИБЮШН»;
- Договір поруки №01-1457/Т/6 від 17 липня 2013 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_3;
- Договір застави основних засобів №01-1457/Т/7 від 31 липня 2013 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ОЛО ФЕШН».
Суд важає, що факт укладання Договору застави майнових прав №01-1457/Т/8 від 31.07.2014 року не може свідчити про укладання банком нікчемного правочину, оскільки цей правочин був спрямований на надання банку додаткових гарантій виконання зобов'язань за Кредитним договором.
Відповідно до ч. 1 статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
З урахуванням того, що в строк визначений Кредитним договором, ТОВ «ОЛО ФЕШН» не було виконано зобовязань щодо повернення суми кредиту, то ПАТ «АКТАБАНК» повністю погасив заборгованість за Кредитним договором шляхом звернення стягнення на грошові кошти Позивача за Договором застави майнових прав №01-1457/Т/8 від 31.07.2014 року.
Суд наголошує, що Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не забороняє відступлення права вимоги за зобов'язаннями банку, третій особі яка виконала зобов'язання боржника, а згідно з положеннями статей 512 Цивільного кодексу України передбачено заміну кредитора у зобов'язанні та перехід до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов'язанні у разі виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).
Відповідачем не заперечувалось, що Компанією «ФУНАМА ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» було здійснено погашення заборгованості за Кредитним договором №01-1457/Т, на підставі Договору застави майнових прав №01-1457/Т/8 від 31.07.2014 року, а отже, Публічне акціонерне товариство «АКТАБАНК» на виконання вимог ст. 512 Цивільного кодексу України, правомірно відступило право вимоги за Кредитним договором та іншими договорами, що забезпечують виконання зобовязання за Кредитним договором на користь Компанії «ФУНАМА ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД» (FUNAMA HOLDINGS LIMITED), про що було укладено Договір про відступлення права вимоги від 01 серпня 2014 року за Кредитним договором №01-1457/Т від 12.07.2013р., Договір про відступлення права вимоги №01-1457/Т-У від 01 серпня 2014 року.
Договір про відступлення права вимоги за Кредитним договорами, а також Договори про відступлення права вимоги за забезпечувальними зобовязаннями повністю відповідають вимогам статтей 512-519 Цивільного кодексу України, що виключає незаконність цих правочинів.
Таким чином, укладення та фактичне виконання сторонами правочину, призвело до погашення зобов'язання ТОВ «ОЛО ФЕШН» перед ПАТ «АКТАБАНК» за рахунок майнових прав позивача, а визнання його відповідачем нікчемним, призвело до порушення прав позивача у справі.
Вирішуючи питання, щодо нікчемності Договору застави майнових прав з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 5, 6, 7 ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд зазначає наступне.
У відповідності до частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Для встановлення правомірності дій Уповноваженої особи, щодо визнання правочинів нікчемними з підстав визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суду слід перевірити можливість застосування ознак нікчемності правочинів, передбачених п. п. 1, 2, 5, 6, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Суд вважає, що відповідачем не доведено наявності підстав для визнання укладеного правочину нікчемним з огляду на наступне.
Так, за приписами п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.
Проте, як вбачається з копії Договорів про відступлення права вимоги, Договору застави майнових прав, вони містять в собі умови, відповідно до яких обов'язок ТОВ «ОЛО ФЕШН», тобто позичальника за Кредитним договором №01-1457/Т щодо повернення кредитних коштів було виконано позивачем як заставодавцем (майновим поручителем). Позивачем, до моменту укладення Договорів про відступлення прав вимог було вчинено відповідні майнові дії на користь ПАТ «АКТАБАНК», оскільки було фактично здійснено погашення заборгованості ТОВ «ОЛО ФЕШН» на користь ПАТ «АКТАБАНК».
Позивач вчинив на користь ПАТ «АКТАБАНК» відповідні майнові дії, а саме: передав Банку в заставу свої майнові права на отримання грошових коштів. Банк же не приймав на себе зобовязань взагалі, а навпаки - отримав погашення зобовязань на свою користь. В свою чергу, Договори про відступлення права вимоги, укладені у зв'язку з тим, що ПАТ «АКТАБАНК» отримав повне погашення заборгованості ТОВ «ОЛО ФЕШН» шляхом звернення стягнення на предмети застави.
Відповідач також не зазначив посилань на будь-які докази, що підтверджують факт безоплатного відчуження майна з боку ПАТ «АКТАБАНК», або відмови останнього від майнових вимог, тому його твердження щодо нікчемності правочинів є лише припущенням.
З урахуванням викладеного, угода вказана в Повідомленні - не містить ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на відсутність обов'язкових ознак, що вказують на її нікчемність.
За приписами п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.
Проте, Договір застави майнових прав не містить даних елементів, з огляду на наступне.
Наслідком укладення Договору застави майнових прав стало те, що ПАТ «АКТАБАНК» отримав повне погашення заборгованості за досліджуваним по цій справі Кредитним договором. Тобто, внаслідок даного правочину кошти та/або майно не вибували із володіння ПАТ «АКТАБАНК», а навпаки, внаслідок даного правочину ПАТ «АКТАБАНК» в повному обсязі задовольнив свої вимоги.
Уклавши Договір застави майнових прав, банк не приймав на себе жодних зобов'язань, а навпаки, набув можливість задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення, а отже такий договір не міг призвести до неплатоспроможності банку або неможливості виконання його грошових зобов'язань перед кредиторами.
Укладення банком з Позивачем договорів відступлення прав вимог та фактичне погашення Позивачем заборгованості замість ТОВ «ОЛО ФЕШН» за виданим кредитом не вплинуло та не могло негативно вплинути на показники ліквідності банку. Звернення стягнення на майнові права Позивача, призвело до збільшення розміру грошових активів ПАТ «АКТАБАНК» за рахунок зменшення обсягу зобов'язань Банку. Таким чином, укладення вищевказаного договору, мало наслідком покращення нормативів капіталу ПАТ «АКТАБАНК».
Отже, Договір застави майнових прав не містить ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 2 ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з огляду на відсутність обов'язкових ознак, що вказують на його нікчемність.
За приписами п. 5 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність.
Так, згідно ст. 546 ЦК України, зобовязання забезпечується такими способами як неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток.
Укладення Договору застави майнових прав, що визнаний відповідачем нікчемним правочином, забезпечило виконання зобов'язань ТОВ «ОЛО ФЕШН» перед ПАТ «АКТАБАНК». В свою чергу ПАТ «АКТАБАНК» не приймав на себе зобов'язання щодо забезпечення виконання грошових вимог, а отже в даному випадку не розглядається і не може розглядатись зазначена підстава нікчемності правочинів.
Договір застави майнових прав, Договори про відступлення права вимоги не передбачають прийняття Банком на себе зобов'язань по забезпеченню грошових вимог, навпаки, це Банк набув майнові права та реалізував це право на свою користь шляхом звернення стягнення. Тобто правова сутність цих угод взагалі не стосується прийняття на себе зобов'язань Банком щодо забезпечення виконання грошових вимог в порядку іншому ніж здійснення кредитних операцій. Отже пункт 5 ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» взагалі не може бути застосований до Договору застави майнових прав.
За приписами п. 6 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.
Проте, Договір застави майнових прав №01-1457/Т/8 від 31.07.2014 року, не є банківським кредитом, визначення якого міститься в Закону України «Про банки і банківську діяльність».
Укладені Договори про відступлення права вимоги, Договір застави майнових прав не передбачають отримання будь-яких грошових коштів від ПАТ «АКТАБАНК», а передбачають отримання грошових коштів саме ПАТ «АКТАБАНК» від заставодавця (майнового поручителя).
Отже, Договір застави майнових прав №01-1457/Т/8 від 31.07.2014 року не містить ознак нікчемності правочинів визначених пунктом 6 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
За приписами п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.
При цьому, суд вважає, що до Договору застави майнових прав №01-1457/Т/8 від 31.07.2014 року також не може бути застосований і пункт 7 частини 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» оскільки внаслідок укладення Договору застави майнових прав, «АКТАБАНК» не зазнав несприятливих наслідків, таких як погіршення фінансового стану банку або зниження його платоспроможності, не було надано переваги Компанії «ФУНАМА ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД», оскільки грошові кошти з банку виведені не були.
При цьому, перехід до Заставодавця права вимоги не є пільгою, оскільки такий перехід прямо передбачений статтями 512, 576 Цивільного кодексу України для будь-якого кредитора (заставодавця), який виконав забезпечене заставою зобов'язання.
За Договором застави майнових прав ПАТ «АКТАБАНК» було прийнято виконання основного зобовязання у повному обсязі, внаслідок чого, заборгованість ТОВ «ОЛО ФЕШН» перед ПАТ «АКТАБАНК» була повністю погашена в повному розмірі, тобто виключається наявність обставин, щодо прийняття меншого виконання зобовязань, тобто надання пільги.
Крім того і майнові права, передані за Договорами про відступлення права вимоги на користь Позивача, не можуть вважатися перевагами чи пільгами в контексті приписів п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
У матеріалах справи не має належних і допустимих доказів того, що метою укладення договору застави майнових прав було надання позивачу певних переваг (пільг).
Аналогічна правова позиція застосування п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» викладена у постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року по справі №3-869гс16, де Верховний суд України, дійшов аналогічних висновків, зокрема, що «…оскільки у цьому разі не відбулося вчинення банком платежу на користь його кредитора чи передачі будь-якого майна, що належить банку, кредитор також не мав переваг перед іншими вкладниками, оскільки право нового кредитора вимагати від боржника повернення сплачених на виконання кредитного договору коштів передбачено нормами чинного законодавства, тому не було і підстав для встановлення нікчемності спірного договору-2.»
За ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до переконання про те, що Договір застави майнових прав не підпадає під ознаки нікчемності правочинів, передбачені п. п. 1, 2, 5, 6, 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
В направленому повідомленні про нікчемність правочинів здійснено посилання на наявність підстав визнання відповідних правочинів нікчемними, зазначених у пунктах 1, 2, 5, 6, 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
В наданому Відповідачем протоколі засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями не визначаються підстави визнання нікчемними правочинів із посиланням на відповідні пункти частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Визначена розбіжність свідчить про упередженість при наданні оцінки наявності підстав для визнання правочинів нікчемними, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.
Так, згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Положеннями статті 228 Цивільного кодексу України визначено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Отже, положеннями ст. 228 ЦК України визначено поняття нікчемного правочину і таким правочином є правочин, який порушує публічний порядок (ч.1, 2 ст.228 ЦК України). При цьому, визнання такого правочину недійсним у судовому порядку не вимагається (ч.2 ст.215 ЦК України). Крім цього, ч.3 ст.228 ЦК України визначено правові наслідки правочину, вчиненого з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам і такий правочин є оспорюваним, який може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.
Відповідачем не наведено, а судом не встановлено доказів, які б свідчили, що спірний правочин є таким, що порушує публічний порядок, спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.
Таким чином, враховуючи суть спірних правовідносин, які виникли між сторонами, суд приходить до висновку про відсутність в Уповноваженої особи підстав для визнання правочину нікчемним та винесення з цього приводу Наказу та направлення повідомлень про нікчемність правочину.
Крім того, відповідно до п. 5 розділу II «Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення», затвердженого Рішенням № 826 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016р., перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку. У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.
Суд звертає увагу, що Відповідачем грубо порушено строк проведення перевірки правочинів ПАТ «АКТАБАНК» на предмет нікчемності, оскільки вона мала бути проведена та закінчена в річний (максимальний) термін від дня початку процедури ліквідації, а саме до 15.01.2016р.
Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.
Приймаючи до уваги те, що судом встановлено протиправність віднесення відповідачем зазначеного вище правочину до нікчемного, то в останнього обов'язок, визначений ч. 4 ст. 38 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не виникає, у тому числі щодо повідомлення сторін про нікчемність цього договору.
Таким чином, дії щодо визнання нікчемним договору та направлення повідомлень про нікчемність правочинів, не ґрунтуються на вимогах норм чинного законодавства та підлягають визнанню протиправними, як і Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 18.07.2017 року №38.
У відповідності до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього ж Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Компанії «ФУНАМА ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД», до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1 про визнання протиправними дій є такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено повністю, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачами при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 3200,00 грн., що документально підтверджується квитанцією №0.0.866719818.1 від 10.10.2017 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачами судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 3200,00 грн.
Керуючись ст. ст. 94, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Компанії "FUNAMA HOLDINGS LIMITED" (ФУНАМА ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси", Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛО ФЕШН", Товариство з обмеженою відповідальністю "Юмін", ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання протиправними дій - задовольнити.
Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "АКТАБАНК" ОСОБА_1 щодо визнання нікчемними договорів та направлення повідомлень про нікчемність правочинів із вимогами про необхідність повного та належного виконання умов Кредитного договору №01-1457/Т від 12 липня 2013 року, що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ОЛО ФЕШН», а саме щодо правочинів (договорів): Договір застави майнових прав №01-1457/Т/8 від 31.07.2014 року що укладений між ПАТ «АКТАБАНК» та Компанією «FUNAMA HOLDINGS LIMITED» (ФУНАМА ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД).
Визнати протиправним та скасувати Наказ «Щодо заходів, повязаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів» від 18.07.2017 року №38, винесений Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Актабанк" ОСОБА_1.
Присудити здійснені Компанією «FUNAMA HOLDINGS LIMITED» (ФУНАМА ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 3200,00 грн. (три тисячі двісті гривень), що документально підтверджується квитанцією №0.0.866719818.1 від 10.10.2017 року за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_5