Справа № 806/789/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук М.В.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
ПОСТАНОВА
іменем України
"23" листопада 2017 р. Справа № 806/789/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Олевського районного суду Житомирської області від "13" липня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу

ВСТАНОВИВ:
В березні 2017р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив визнати дії неправомірними які полягають у відмові нарахування та виплаті йому одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як військовослужбовцю, якому з 22.07.2016 року встановлено інвалідність 3 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, після звільнення з військової служби, відповідно до постанови КМУ від 25.12.2013 року №975; скасувати протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 25.11.2016 №107 в частині відмови йому у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги; зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як військо службовцю, якому з 22.07.2016 року встановлено інвалідність 3 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, після звільнення з військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 13.07.2017р. позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Міністерства оборони України, які полягають у відмові нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як військовослужбовцю, якому з 22.07.2016 року встановлено інвалідність 3 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, відповідно до постанови КМУ від 25.12.2013 року №975.

Скасовано протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 25.11.2016 №107 в частині відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як військослужбовцю, якому з 22.07.2016 року встановлено інвалідність 3 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, після звільнення з військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову від 13.07.2017р. скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові. На думку скаржника, суд першої інстанції застосував законодавство, яке не діяло на момент виникнення спірних правовідносин, а саме Порядок №975.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у період з 12.04.1985 року по 23.05.1987 року на території Республіки Афганістан, де в той час велись бойові дії та приймав участь у бойових діях, де отримав поранення під час безпосередньої участі у бойових діях. (а.с. 16-18).

Рішенням Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 18.04.2011 року №694 встановлено, що отримані позивачем поранення (контузія) та захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. (а.с. 12).

09.08.2011 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією серії 10ААА№732548 позивачу встановлено 3 групу інвалідності, з 20.07.2011 року, яка настала внаслідок поранення (контузія) та захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії. (а.с. 14).

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 22.07.2016 року серії 12АА №514752 позивачу з 22.07.2016 року встановлено (підтверджено) 3 групу інвалідності.

Також судом встановлено, що позивач 12.10.2016 року звернувся до Міністерства оборони України, Житомирського обласного військового комісаріату через Олевський РВК із заявою для прийняття рішення щодо виплати йому одноразової грошової допомоги.

Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 12.08.2016 №58 встановлено, що комісія дійшла висновку про відмову у виплаті грошової допомоги особам, які звільнені з військової служби до набуття чинності ЗУ від 04.04.2006 року №3597-4 « Про внесення змін до ЗУ «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, та інвалідність яким встановлено до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції ст.. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військо службовців та членів їх сімей» та постанови КМУ від 25.12.13 №975, оскільки відповідно до статті 58 КУ закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. У зв`язку з викладеним відповідач відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, оскільки він звільнений 10.05.1991 року і дата встановлення інвалідності 20.07.2011 року (а.с.19).

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу після встановлення інвалідності 20.07.2011 року було проведено повторне його обстеження за результатами якого встановлено інвалідність 3 групи від 22.07.2016 року що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, відповідно до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с.18).

У відповідності до частини 5статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІІ).

Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІІвиплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 № 2011- XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011- XII).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом № 2011-ХІІ.

Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.

Згідно з ч.1ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011- ХІІ(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Так, пунктом 4 частини 2статті 16 Закону № 2011-ХІІпередбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (частина 6статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується:

1) військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі:

250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи;

200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи;

150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно з частиною 8статті 16-3 Закону № 2011-ХІІособи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Як встановлено та підтверджено матеріалами справи, у позивача право на отримання одноразової грошової допомоги виникло з часу набрання чинності змін до зазначеного вище Закону, який надав право позивачу на отримання такої допомоги, тобто з 01.01.2014 року, а також таке право було підтверджене 22.07.2016 року (довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 514752 від 22.07.2016(а.с. 18), тобто з часу коли було підтверджено позивачу групу інвалідності.

Із заявою до військового комісаріату про виплату йому одноразової грошової допомоги позивач звернувся 12.10.2016 року (а.с. 10).

Таким чином, після встановлення (підтвердження) позивачу 3 групи інвалідності 22.07.2016 і на момент його звернення з відповідною заявою до військового комісаріату 12.10.2016 позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до частини 2статті 16 Закону № 2011-ХІІ.

При цьому, відповідно до п.11 Порядку № 975, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Підставою для відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги відповідачем зазначено те, що особам, які звільнені з військової служби до набуття чинності ЗУ від 04.04.2006 року №3597-4 « Про внесення змін до ЗУ «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, та інвалідність яким встановлено до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції ст.. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військо службовців та членів їх сімей» та постанови КМУ від 25.12.13 №975, оскільки відповідно до статті 58 КУ закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. У зв`язку з викладеним відповідач відмовив у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, оскільки він звільнений 10.05.1991 року і дата встановлення інвалідності 20.07.2011 року (а.с.19).

Однак, суд не може погодитись з вищевказаним висновком Міністерства оборони України, виходячи з наступного.

Форма документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), законодавчо не визначена, а тому такими документами можуть бути будь-які відомості, які свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Відповідно до п. 21.21 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу у збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року № 402(далі - Положення № 402), за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Судом встановлено, що проводилось судово-медичне обстеження ОСОБА_1 для визначення причинного зв`язку отриманих травм, контузій під час військової служби у країнах, де велись бойові дії, за результатами якої складено висновок (а.с. 13).

Саме на підставі Висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України склала протокол №694 від 18.04.2011 року, відповідно до якого встановлено, що позивачем отриманні поранення що призвели до захворювань, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 22.07.2016 року серії 12ААА №514752 позивачу 22.07.2016 року встановлено (підтверджено) 3 групу інвалідності. Поранення (контузія) ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії.

На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку, що рішення військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 18.04.2011 року №694, яким встановлено, що отримані позивачем поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та висновок судово-медичного обстеження спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 15.04.2011 року засвідчили в діях позивача відсутність протиправного діяння на момент отримання поранення, що підтвердилось при повторному проходженні МСЕК від 22.07.2016 року оскільки позивачу встановлено (підтверджено) 3 групу у зв`язку з встановленням що отримані позивачем поранення (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що і є належними документами, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі ВАСУ від 22.01.2015 року по справі 2-а-1626/12/1370.

Процедура розгляду звернень осіб, які заявляють вимогу на виплату одноразової допомоги, визначається також наказами Міністерства оборони України.

На час звернення позивача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги порядок призначення такої допомоги був врегульований наказом Міноборони №530 від 14.08.2014 "Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей" (далі - Наказ №530), зареєстрований у Міністерстві юстиції 20.10.2014року за №1294/26071.

Відповідно до п. 4.6 Наказу № 530 документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) оформлюються та подаються в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласними військовими комісаріатами.

Висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги, згідно з п. 4.8 Наказу № 530 подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні. Рішення про призначення чи відмову у призначені одноразової грошової допомоги приймає комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби.

Департамент фінансів Міністерства оборони України доводить рішення головного розпорядника коштів про виплату одноразової грошової допомоги до розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин та здійснює переказ коштів на реєстраційні рахунки (в установах Державного казначейства України) розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин, які фінансуються через Департамент фінансів Міністерства оборони України (п. 4.10 Наказу № 530).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до третьої особи в межах визначеного Законом трирічного терміну із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ( підтвердженням) йому 3 групи інвалідності 22.07.2016 року. Поранення і захворювання позивач отримав внаслідок виконання обов`язків військової служби під час участі в бойових діях.

З урахуванням викладеного, судова колегія погоджується з твердженням суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби.

З огляду на викладене, рішення Міністерства оборони про відмову у призначенні позивачу грошової допомоги, що оформлене протоколом засідання комісії МОУ від 25.11.2016 року №107 є протиправним, в зв`язку з чим правомірно задоволено судом першої інстанції.

Разом з тим, вірно зазначивши про наявність у позивача відповідного права, суд неправильно встановив момент його виникнення (22.07.2016р.), оскільки норма, відповідно до якої позивач набув право реалізації отримання одноразової грошової допомоги, набрала чинності 01.01.2014 року. В зв`язку з наведеним, постанова суду підлягає зміні в частині, що стосується визначення періоду набуття позивачем права на отримання одноразової грошової допомоги.

Аналогічного висновку колегія суддів приходить і щодо визначення судом конкретного розміру такої допомоги, оскільки визначення розміру є дискреційним повноваженням суб`єкту владних повноважень, суд не може підміняти орган, рішення якого оскаржується, зобов`язуючи його приймати замість рішення, яке визнається протиправним інше рішення, яке б відповідало закону та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції конкретного органу державної влади або установи.

Отже, з огляду на викладене, з абзацу четвертого резолютивної частини постанови Олевського районного суду Житомирської області від 13 липня 2017 року необхідно виключити вислів «в розмірі 150 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб» та виключити посилання суду першої інстанції на дату з якої право позивача підлягає захисту.

Крім того судова колегія звертає увагу на те, що пославшись на ст. 58 Конституції України відповідачем взято до уваги тільки частину речення першої частини зазначеної статті, а саме що "закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі", не врахувавши іншу його частину, яка передбачає, що "закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи".

В даному випадку суд вважає, що з набуттям чинності нової редакції ст. 16 Закону України " Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з 01.01.2014 року позивачу як особі, якій встановлено (підтверджено) 3 групу інвалідності, поранення (контузія), пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, було надано право на отримання одноразової грошової допомоги в разі інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, так як на підставі ст. 58 Конституції України норма закону, яка покращує становище особи, має бути застосована до неї.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду.

Відповідно до ч.1 ст. 201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про перерахунок пенсії позивача було допущено помилкове застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу апеляційну скаргу Міноборони України залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - змінити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково, постанову Олевського районного суду Житомирської області від "13" липня 2017 р. змінити, виклавши резолютивну частину постанови суду першої інстанції в новій редакції.

Визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до постанови КМУ від 25.12.2013 року №975.

Скасувати протокол комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 25.11.2016 №107 в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як військослужбовцю, якому встановлено інвалідність 3 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, після звільнення з військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "27" листопада 2014 р.