Справа № 813/3669/17
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року Справа № 813/3669/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Приймака С.І., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Городоцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Городоцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 3433-17 від 15.06.2015 року.

В обгрунтування позовної заяви зазначено, що у власності позивача перебуває транспортний засіб Lexus, марки LX 570, 2013 року випуску, р.н. НОМЕР_1, обєм двигуна 5663 куб.см., а тому відповідач використав формальні дані та нарахував позивачу транспортний податок в сумі 25000,00 грн. транспортний податок є місцевим податком, встановлення якого віднесено до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених місцевих податків та зборів або змін. Отже 2015 рік плановий період, а 2016 рік бюджетний, а відтак транспортний податок прийнятий Івано-Франківською селищною радою Яворівського району 23.01.2015 року підлягає до сплати не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим з 01.01.2016 року.

З врахуванням викладеного, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, безпідставним та таким, що слід скасувати.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Судом в судовому засіданні 09.11.2017 року задоволено клопотання представника позивача та відповідно до ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) замінено первинного відповідача Головне управління ДФС у Львівській області на належного Городоцьку обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області.

Представник відповідача проти позову заперечив повністю, з підстав викладених у письмовому запереченні, вважає рішення контролюючого органу обгрунтованим та таким, що слід залишити в силі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи в їх сукупності, суд встановив наступні факти та правовідносини.

23.01.2015 року Івано-Франківська селищна рада Яворівського району Львівської області прийняла рішення № 889 «Про встановлення ставки транспортного податку».

08.05.2015 року позич зареєстрував за собою транспортний засіб: Lexus LX 570, 2013 року випуску, р.н. НОМЕР_1, обєм двигуна 5663 куб.см., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 13, 14).

15.06.2015 року контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 3433-17 на суму 25000,00 грн. за платежем: транспортний податок з фізичних осіб (а.с. 15).

Відповідно до квитанції № 0.0.427540371.1 від 27.08.2015 року позивачем сплачено 25000,00 грн. транспортного податку.

Однак, вважаючи вказане рішення контролюючого органу протиправним та таким, що слід скасувати звернувся з означеним позовом до суду.

Суд вирішуючи справу керується наступним.

Пунктом 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України (далі ПК України) №2755-VI від 02.12.2010 року (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014 року, згідно з яким, зокрема, ст. 267 ПК України викладено в іншій редакції.

Згідно із підп. 267.1.1 п. 267.1 ст.і 267 ПК України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 цього ж Кодексу передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см.

Відповідно до підп. 267.3.1 п. 267.3, п. 267.4 ст. 267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Підпунктом 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 цього ж Кодексу визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За приписами підп.підп. 267.6.1, 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Рішенням Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області вирішено встановити з 01.01.2015 року на території Івано-Франківської селищної ради ставку транспортного податку для фізичних та юридичних осіб, які мають зареєстровані в Україні власні легкові автомобілі і є обєктами оподаткування, які використовувались до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см., у розмірі 25000 гртвень за кожен легковий автомобіль (а.с.17)

При вирішенні питання щодо того, чи є належний позивачу автомобіль обєктом оподаткування транспортним податком саме у 2015 році, суд виходить із наступних положень нормативно-правових актів.

Підпунктом 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України передбачено, що до місцевих податків належить податок на майно, а згідно із пунктом 10.2 статті 10 цього ж Кодексу місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Пунктом 4.4 ст. 4 цього ж Кодексу визначено, що установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Як передбачено підп.підп. 12.1.1, 12.1.2, 12.1.4 п. 12.1 статті 12 ПК України, Верховна Рада України встановлює на території України загальнодержавні податки та збори і визначає: перелік загальнодержавних податків та зборів; перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних та міських рад; положення, визначені в пунктах 7.1, 7.2 статті 7цього Кодексу щодо місцевих податків та зборів.

Повноваження міських рад щодо встановлення місцевих податків і зборів визначені у ст. 12 ПК України.

Так, згідно із п. 12.3, підп. 12.3.2 п. 12.3 ст. 12 ПК УКраїни сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Підпунктом 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно із підп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 вказаного Кодексу у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Разом з тим, згідно із підп.підп. 4.1.4, 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу; стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Відповідно до підп.підп. 7.1.1 7.1.8 п. 7.1 ст. 7 ПК України під час встановлення податку обов'язково визначаються такі елементи: платники податку; об'єкт оподаткування; база оподаткування; ставка податку; порядок обчислення податку; податковий період; строк та порядок сплати податку; строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.

Системний аналіз вказаних нормативно-правових актів дає суду підстави дійти висновку про те, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28.12.2014 року, з 01.01.2015 в Україні до переліку місцевих податків і зборів було віднесено обовязковий новий вид місцевого податку на майно, а саме транспортний податок.

При цьому, до повноважень Верховної Ради України належить визначення переліку місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад, та положень, визначених в п.п. 7.1, 7.2 ст. 7 цього Кодексу щодо місцевих податків та зборів (тобто, щодо платників податку та об'єкту оподаткування), в той час як до повноважень сільських, селищних, міських рад належить прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Суд звертає увагу, що приймаючи рішення про встановлення місцевих податків та зборів (в т. ч. транспортного податку) міська (сільська) рада в обовязковому порядку повинна враховувати обмеження, встановлені підп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України (в частині офіційного оприлюднення рішення про встановлення місцевих податків та зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду) та підп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 (в частині дотримання принципу стабільності: зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки).

Згідно зі ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Отже, 2015 - це плановий період, а 2016 рік - вже бюджетний період.

Тобто, виходячи з наведених вище норм Кодексу, нові податки практично не можуть бути визнані обов'язковими до сплати принаймні в 2015 році, адже місцеві ради не приймали і не могли прийняти і офіційно оприлюднити до 15 липня 2014 року рішення про встановлення таких податків і зборів.

Таким чином, Івано-Франківська селищна рада Яворівського району Львівської області приймаючи рішення «Про встановлення ставки транспортного податку» № 889 від 23 січня 2015 року, не дотримала обмежень, передбачених підп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 та підп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України (в частині офіційного оприлюднення рішення про встановлення місцевих податків та зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду та в частині дотримання принципу стабільності), оскільки офіційно не оприлюднила відповідне рішення про встановлення транспортного податку до 15 липня року, що передує бюджетному періоду.

Крім того, згідно з п. 56.21 ст. 56 ПК України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

На думку суду, чинні норми ПК України припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків контролюючих органів та платників податків в частині адміністрування та сплати транспортного податку в 2015 році, тому виходячи із положень пункту 56.21 ст. 56 ПК України та закріпленого підп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України принципу презумпції правомірності рішень платника податків, при вирішенні цього спору рішення належить винести на користь платника податків.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Як передбачено статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-ІV від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При вирішенні цього спору необхідно застосувати рішення Європейського Суду з прав людини від 07.07.2011 у справі «Сєрков проти України» (заява № 39766/05), яким було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки державні органи обрали тлумачення національного законодавства, менш сприятливе для платників податку, що призвело до накладення на заявника зобовязання зі сплати податку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд дiйшов висновку про неправомірність прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, відтак, з наведених вище підстав, виходячи з наданих суду статтею 162 КАС України повноважень, позовні вимоги про визнання такого протиправним та скасування належить задовольнити.

Згідно із ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Городоцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на користь ОСОБА_3 слід присудити судовий збір в сумі 640,00 грн., сплачений відповідно до квитанції № 0.0.864878674.1 від 06.10.2017 року (а.с. 3).

Керуючись ст.ст. 17-19, 69-70, 94, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 3433-17 від 15.06.2015 року за платежем: транспортний податок з фізичних осіб, в сумі 25000,00 грн.

3. Присудити на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Городоцької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС судові витрати у вигляді судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 28.11.2017 року.

Суддя Качур Р.П.