Справа № 643/11634/17
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 р. Справа № 643/11634/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Перцової Т.С. , Спаскіна О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 02.10.2017р. по справі № 643/11634/17

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_2 (далі по тексту позивач, ОСОБА_2І.) звернулась до Московського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (далі по тексту відповідач, УПФ України в Московському районі м. Харкова), в якому просить суд:

- визнати з 01.03.2016 року дії ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 (ном. за ДРФО НОМЕР_1) протиправними та дискримінаційними;

- зобовязати ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова поновити виплату пенсії та виплатити виниклу заборгованість ОСОБА_2 (ном. за ДРФО НОМЕР_1);

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобовязання ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова подати до суду у встановлений судом строк з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 02.10.2017 року по справі № 643/11634/17 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправними дії ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2.

Зобовязано ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова поновити виплату пенсії та виплатити виниклу заборгованість ОСОБА_2.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Московського районного суду м. Харкова від 02.10.2017 року по справі № 643/11634/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що ОСОБА_2 припинено виплату пенсії з 01.03.2016 року згідно з отриманою інформацією органів праці та соціального захисту населення за результатами звірки з «Єдиною інформаційною базою даних переміщених осіб». Для поновлення виплати пенсії позивачу необхідно особисто звернутись до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова із заявою, яка буде розглянута відповідною комісією згідно Порядку № 365. Вважає, що позивачу правомірно припинено виплату пенсії з 01.03.2016 року.

Позивач, у надісланих запереченнях на апеляційну скаргу, з викладених підстав, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

З огляду на приписи ч.8 ст.183-2 КАС України справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: копії паспорту громадянина України (а.с.8), копії довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, копії пенсійного посвідчення (а.с.10), копії довідки від 22.04.2015 року № НОМЕР_2 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (а.с.11), ОСОБА_2 перебуває на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції міста Луганськ.

ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 13.07.2017 року № 522/К-3 ОСОБА_2 повідомлено про те, що виплату пенсії припинено з 01.03.2016 року з урахуванням переданих органами праці та соціального захисту населення даних за результатами звірки з «Єдиною інформаційною базою даних переміщених осіб». (а.с.13).

Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова порушено право позивача на отримання пенсії.

Переглянувши рішення суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

20.10.2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб № 1706-VІІ (набрав чинності з 22.11.2014 року, далі по тексту Закон України № 1706-VІІ), відповідно до ст.1 якого внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

У відповідності до ст. 4 Закону України № 1706-VІІ, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту Закону № 1058-IV).

За правилами, встановленими ч.1 Закону № 1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені в статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

У відповідності до ч.1 ст.4 Закону № 1058-IV, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону № 1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з ч.2 ст.45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст.47 Закону № 1058-IV).

Положеннями ст.49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

З огляду на вищенаведену норму права, колегія суддів вказує, що припинення виплати пенсії здійснюється або на підставі рішення органу Пенсійного фонду, або на підставі рішення суду.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ані відповідачем, ані судом рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_2 не приймалося.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з листа відповідача від 13.07.2017 року № 522/К-3 (а.с.13), фактичною підставою для припинення виплати пенсії позивачу слугувала інформація з органів праці та соціального захисту населення за результатами звірки з «Єдиною інформаційною базою даних переміщених осіб».

Разом з тим, закон не передбачає такої підстави для припинення виплати пенсії особі, як дані з «Єдиної інформаційної бази даних переміщених осіб» за результатами звірки з органів праці та соціального захисту населення.

При цьому, як вбачається з листа ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 13.07.2017 року № 522/К-3, відповідачем не було надано позивачу зазначених даних.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відповідно до п.1.5 якого заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Пунктом 2.8 вказаного Порядку встановлено, що поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

Беручи до уваги вищенаведені норми Порядку та встановлену під час судового розгляду справи безпідставність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу, з урахуванням приписів ч.2 ст.49 Закону № 1058-IV, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зобовязання відповідача поновити виплату пенсії ОСОБА_2.

Між тим, враховуючи встановлену протиправність дій ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2, відповідно до вимог ч. 2 ст. 162 КАС України у поєднанні із ч.2 ст. 11 КАС України, колегія суддів вважає належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, зобовязати ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова поновити виплату пенсії та виплатити виниклу заборгованість ОСОБА_2 (ном. за ДРФО НОМЕР_1) з дати припинення виплат.

Відповідно до ст.201 КАС України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є: 1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права; 2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції в частині зобов'язання ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова поновити виплату пенсії та виплатити виниклу заборгованість ОСОБА_2, підлягає зміні шляхом викладення абзацу третього резолютивної частини постанови в наступній редакції: «Зобовязати ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова поновити виплату пенсії та виплатити виниклу заборгованість ОСОБА_2 (ном. за ДРФО НОМЕР_1) з дати припинення виплат».

Керуючись ст.ст.41 160, 167, 195, 196, 198, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова задовольнити частково.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 02.10.2017 року по справі № 643/11634/17 змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини постанови в такій редакції:

«Зобовязати ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова поновити виплату пенсії та виплатити виниклу заборгованість ОСОБА_2 (ном. за ДРФО НОМЕР_1) з дати припинення виплат».

В іншій частині задоволення позовних вимог постанову Московського районного суду м. Харкова від 02.10.2017 року по справі № 643/11634/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5