Справа № 753/12234/17
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи про визнання дій неправомірними, та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, в якому з урахуванням уточнених вимог просив визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови позивачу у встановлені статусу інваліда війни зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації вчинити дії щодо встановлення позивачу статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року позов задоволено. Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві Державної адміністрації неправомірними щодо відмовити у наданні ОСОБА_2 статусу інваліда війни. Зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві Державної адміністрації встановити ОСОБА_2 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення інваліда війни.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач відповідно до наказу №40 від 20.01.1983 працював на посаді старшого інженера управління турбінами в турбінному цеху (а.с. 8) та був безпосередньо зайнятий на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Участь позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, підтверджується його посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії серії А № 121482 виданого 14.10.2011 Київською міською державною адміністрацією. Відповідно до вкладки № 694194 до вищевказаного посвідчення позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.18).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААА №146910 вказано, що позивачу з 03.10.2011 встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання пов'язане з виконанням робіт по ЛНА на ЧАЕС. Інвалідність встановлена довічно (а. с.14).

Відповідно до експертного висновку Київської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв'язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 26.04.2011 року слідує, що вказана комісія на засіданні № 04/11 від 26.04.2011 року розглянула звернення ОСОБА_2 і надану, згідно переліку документацію, на предмет встановлення причинного зв'язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Висновок: захворювання пов'язане з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а. с. 15).

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про встановлення йому статусу інваліда війни та видачу посвідчення встановленого зразку на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993.

Листом від 08.06.2017 № 101-08/4544 Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації повідомило позивача про відсутність підстав для надання йому статусу інваліда війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачі посвідчення, оскільки не надано документального підтвердження факту залучення ОСОБА_2 до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку, що участь позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджено посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією свідчить про участь ОСОБА_2 у складі формувань Цивільної оборони.

Колегія суддів не погоджується з такими висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно пункту 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, обов'язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно пункту 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є наявність у особи інвалідності, отриманої внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи та доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про Цивільну оборону України" було визначено, що силами цивільної оборони є її війська, спеціалізовані та невоєнізовані формування, комплектування яких здійснюється на підставі Закону України "Про загальний військовий обов'язок і військову службу", а також за контрактом.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року № 90, формування ЦО, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Однак, крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Матеріалів справи встановлено факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також настання інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з участю у ліквідації цих наслідків.

Зазначені обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Водночас для набуття статусу інваліда війни (з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (стосовно позивача цей факт встановлено) Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони. Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Вищого адміністративного суду України викладені у постанові від 03 травня 2017 року у справі №740/4890/16-а.

Крім того, аналіз судових рішень Вищого адміністративного суду України у такій категорії спорів говорить про необхідність достовірного, документального підтвердження участі особи у формуваннях Цивільної оборони для надання їй статусу інваліда війни.

Водночас відповідно до наданих суду пояснень Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації підтримав позицію суду першої інстанції та вказав про наявність підстав для задоволення позовних вимог, так як формування Цивільної оборони в тому числі невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих, а тому громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи залучались до виконання цих робіт на думку департаменту саме у складі Цивільних формувань. Водночас зазначено, що необхідні документи, які підтверджували участь формувань Цивільної оборони окремих підприємств, установ та організацій або відсутні або знищені, а Департамент також не володіє архівними документами з цього питання.

Приймаючи оскаржуване рішення та стверджуючи про те, що матеріали справи містять докази залучення позивача до складу невоєнізованих формувань Цивільної оборони, суд першої інстанції залишив поза увагою ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до якої обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Так, наявними в матеріалах справи документами, дійсно, підтверджується участь позивача в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та встановлення йому у зв'язку з цим групи інвалідності, що, у свою чергу є підставою для надання пільг та компенсацій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Однак, надані позивачем документи не підтверджують його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони, що є обов'язковою передумовою для встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення для даної категорії осіб, а тому підстави для поширення на позивача дії п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відсутні.

Посилання позивача, що ним були надані усі необхідні документи для встановлення йому статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, а саме: посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, довідка до акта огляду медико-соціальної експертної комісії та висновок Київської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв'язку хвороб, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені документи підтверджують статус позивача як особи постраждалої від наслідків аварії на ЧАЕС, проте жодним чином не підтверджують його участь у формуваннях Цивільної оборони.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав на задоволення позовних вимог необґрунтованими.

Відповідно до статті 159 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації - задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 19 вересня 2017 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи про визнання дій неправомірними, та зобов'язання вчинити дії- відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів із дня складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 29 листопада 2017 року.