Справа № 825/1752/17
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року Чернігів Справа № 825/1752/17
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді Житняк Л.О.,
за участі секретаря Стасюк Т.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача-1 Супруна Г.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України), Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів в частині, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України) (далі відповідач-1), Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач-2), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 30.09.2017 № 522 в частині накладення на майора ОСОБА_1 , начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 дисциплінарного стягнення "сувора догана";
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 03.11.2017 № 669 в частині зменшення майору ОСОБА_1 , начальнику стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 розміру місячної премії за жовтень 2017 року до 80%;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу премію за жовтень 2017 року у повному обсязі, якої він був позбавлений відповідно до оскаржуваних наказів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у ст.1.13 Інструкції з діловодства в Збройних Силах України не вказано, що начальник стройової частини зобов`язаний забороняти звільнення матеріально-відповідальних осіб без актів прийому-передачі посад. Взагалі, в жодному керівному документі не вказано, що начальник стройової частини повинен перевіряти у військовослужбовців, які звільняються або переходять на інші посади наявність актів прийому-передачі посад. Позивач вважає, що контроль за їх наявністю повинен здійснювати командир підрозділу, в якому проходить службу військовослужбовець, оскільки саме командир підрозділу підписує підлеглому рапорт про здачу справ та посади. Командир підрозділу також точно знає, чи є його підлеглий матеріально відповідальною особою. При цьому, відповідно до Статуту Збройних Сил України, саме командир підрозділу відповідає за наявність, збереження та правильне використання майна та озброєння всього підрозділу.
Позивач також вказує, що всупереч положенням Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України йому не було навіть запропоновано дати пояснення з приводу порушеного питання, а самим розслідуванням не було встановлено та не доведено, в чому саме полягають неправомірні дії позивача. Не встановлено і форму вини та мотиви протиправної поведінки.
Крім того, зазначив, що в наказі від 30.09.2017 № 522 неправильно вказано прізвище позивача, а саме надруковано "Сіман" замість " ОСОБА_2 ". Внаслідок викладеного, позивач вважає оскаржувані накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просив їх задовольнити.
Представник відповідача-1 в судовому засіданні позов не визнав, надавши свої заперечення, та вказав, що командувач військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", при прийнятті наказу від 30.09.2017 № 522, діяв в межах та у спосіб визначений Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Представник відповідача-2 в судове засідання не з`явився. 20.11.2017 через канцелярію суду надав клопотання, в якому розгляд справи просив провести без його участі та додав письмові заперечення, в який зазначає, що наказ командира від 03.11.2017 № 689, яким позивачу зменшено розмір премії був виданий командиром військової частини з урахуванням стягнення, яке було накладено в дисциплінарному порядку вищим командуванням за неналежне виконання службових обов`язків, відповідно у позові просить відмовити повністю.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Майор ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом на посаді начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 (а.с.29).
В серпні 2017 року, під час прийому-передачі справ та посади командира військової частини НОМЕР_2 було виявлено численні порушення ведення військового господарства у військовій частині.
З метою з`ясування причин та обставин, що спричинили порушення ведення військового господарства командувачем військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " було призначено службове розслідування, за результатами якого, складено Акт від 28.09.2017 (а.с.67-74).
На підставі вказаного Акту відповідачем-1 прийнято наказ від 30.09.2017 № 522, п.3 якого, на майора ОСОБА_1 , начальника стройової частини відділу персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 , за порушення вимог ст.1.13 наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 16.09.2013 № 200 "Про затвердження Інструкції з діловодства в Збройних Силах України" в частині заборони звільнення матеріально відповідальних осіб без актів прийому-передачі посад, здійснення контролю за підготовкою та оформленням документів, накладено дисциплінарне стягнення "сувора догана" (а.с.40-49).
При цьому, оскільки з наявних в матеріалах справи аркушів Акту службового розслідування, наданого відповідачем-1, не вбачається за можливе встановити підставу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, в судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що позивача притягнуто до відповідальності у зв`язку зі звільненням матеріально відповідальної особи (капітана ОСОБА_3 ) без актів прийому передачі посади.
В подальшому, у зв`язку із прийняттям наказу від 30.09.2017 № 522, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03.11.2017 № 669 зменшено майору ОСОБА_1 , начальнику стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 розмір місячної премії за жовтень 2017 року до 80%.
Вважаючи такі дії посадових осіб військової частини НОМЕР_2 та військової частини НОМЕР_1 протиправними та такими, що прямо порушують права позивача, а оскаржувані накази такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Так, відповідно до ч.2 ст.65 Конституції України, громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Проходження військової служби в Збройних Силах України, врегульовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення № 1153), Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах, затвердженого наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170.
Згідно з вимогами абз.3 ст.5 Закону України від 24.03.1999 № 551 "Про дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі Дисциплінарний статут Збройних Сил України), стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Порядок накладення дисциплінарних стягнень на військовослужбовців, зокрема визначено ст.ст.83-84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, згідно яких на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Відповідно до ст.85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
З системного аналізу вказаних норм вбачається, що проведення службового розслідування не має імперативного характеру. При цьому, командир військової частини на власний розсуд, як усно так із оформленням службового розслідування може притягти військовослужбовця до відповідальності в межах наданих повноважень та в порядку встановленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, якщо військовослужбовець не виконує або неналежно виконує свої службові обов`язки, порушує службову дисципліну, тощо.
Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення, оформлення його результатів та прийняття за ним рішення визначено Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 15.03.2004 № 82 (далі - Інструкція). У відповідності до пп.1.2 п.1 Інструкції службове розслідування проводиться у разі:
- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду;
- невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини;
- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення;
- порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки;
- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.
Згідно пп.1.3 п.1 Інструкції рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові особи у разі необхідності клопочуть за підпорядкованістю про призначення службового розслідування.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження. Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником) чи доручено іншій посадовій особі. У разі потреби залучення фахівців до проведення службового розслідування командиром (начальником) призначається комісія у складі групи фахівців на чолі з головою комісії, про що оголошується в наказі (пп.1.5 п.1 Інструкції).
Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено посадовою особою, якою він призначений, або старшим начальником, але не більше як на один місяць. У термін службового розслідування не включається час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці або на лікуванні (пп.1.6 п.1 Інструкції).
Особам, які проводять службове розслідування, надається право: отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення, необхідні документи, довідки, консультативні та експертні висновки; ознайомлюватися і вивчати, в тому числі з виїздом на місце події, відповідні документи, у разі потреби знімати з них копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі запиту посадової особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України (пп.2.1 п.2 Інструкції).
Посадові особи Збройних Сил України зобов`язані надавати правдиві письмові пояснення по суті предмета розслідування та поставлених їм питань, пред`являти відповідні документи чи матеріали. Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, проведення додаткових ревізій. У разі відмови надати пояснення військовослужбовцем, стосовно якого проводиться службове розслідування, посадовою особою, що його проводить, складається відповідна довідка. Зміст такої довідки засвідчується підписами двох свідків цього факту. Розслідування та його результати оформляються письмово. За погодженням з особами, які опитуються, їх пояснення можуть фіксуватися технічними засобами. Такі пояснення оформляються надалі у письмовому вигляді і підписуються опитуваним (пп.2.2-2.4 п.2 Інструкції).
У відповідності до п.3 Інструкції розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.
Згідно пп.4.1 п.4 Інструкції за результатами службового розслідування складається акт, у якому, крім положень, що визначені п.3 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; підстави службового розслідування; час, місце, суть порушення, який нормативний акт порушено (його назва, дата прийняття); обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення; пропозиція щодо притягнення винних осіб до відповідальності; інші заходи, які пропонується здійснити.
Акт службового розслідування підписується особами, якими воно проводилося. Кожен учасник розслідування має право викласти свою окрему думку. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування (пп.4.2 та пп.4.3 п.4 Інструкції).
Посадова особа, яка призначала службове розслідування, розглядає у 10-денний термін акт та всі інші матеріали службового розслідування і приймає відповідне рішення (пп.5.1 п.5 Інструкції).
Відповідно до пп.5.3 п.5 Інструкції притягнення військовослужбовця за результатами службового розслідування до відповідальності здійснюється згідно з вимогами чинного законодавства. Дисциплінарне стягнення накладається у терміни, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Судом встановлено, що з метою з`ясування причин та обставин, що спричинили порушення ведення військового господарства командувачем військ оперативного командування "Північ" було призначено службове розслідування, в ході якого, з пояснень сторін, у зв`язку зі звільненням матеріально відповідальної особи (капітана ОСОБА_3 ) без актів прийому передачі посади, внаслідок чого порушено ст.1.13 наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 16.09.2013 № 200 "Про затвердження інструкції з діловодства в Збройних Силах України", на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді "суворої догани".
Суд зазначає, що ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (від 24.03.1999 № 548) визначені обов`язки військовослужбовців які стосуються всіх військовослужбовців, а саме: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно. Відповідно до ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Як передбачено ст.1.13 наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 16.09.2013 № 200 "Про затвердження інструкції з діловодства в Збройних Силах України" (далі Інструкція № 200) відповідальним за організацію діловодства у військовій частині є командир (начальник). За зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні документів, що розробляються на виконання завдань, визначених у розпорядчих документах і дорученнях вищих органів військового управління, а також відповідей на запити і звернення народних депутатів України та депутатів місцевих рад, погодження проектів нормативно-правових актів відповідають заступники командира (керівника) військової частини установи) згідно з розподілом службових обов`язків.
За зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні інших службових документів, а також організацію діловодства та зберігання документів у структурних підрозділах військової частини відповідають їх командири (керівники).
Персональну відповідальність за зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні службових документів, їх відповідність чинному законодавству України рівною мірою несуть посадові особи, які їх відпрацьовують, погоджують та візують.
При цьому, щодо посилань відповідача-1 на Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 № 300, суд зазначає, що Порядок приймання та здавання справ і посад особами, що відають військовим (корабельним) господарством врегульовано розділом 9 наказу № 300. Відповідно до п.9.1.1 якого, у роботі щодо приймання та здавання справ і посади всіма матеріально відповідальними особами військової частини (з`єднання) обов`язково бере участь внутрішня перевірочна комісія. 9.1.2. Приймання та здавання справ і посади (у господарському відношенні) включає: вивчення тим, хто приймає посаду, стану військового господарства (служби), а також стану природоохоронних об`єктів, їх будівництва (реконструкції) і капітального ремонту, виділених і витрачених на це коштів; ознайомлення з посадовими особами; здавання тим, що здає посаду, а тим, що приймає, - перевірку та приймання матеріальних засобів, коштів і документів; документальне оформлення приймання та здавання справ і посади. 9.1.5 Приймання справ і посади проводиться особисто тим, хто приймає, від того, хто здає, у присутності комісії. 9.1.6 Комісія, призначена для приймання та здавання справ і посади, чи внутрішня перевірочна комісія у присутності того, хто приймає, і того, хто здає справи і посаду, проводить: інвентаризацію матеріальних засобів, які приймаються заново призначеною посадовою особою військової частини (з`єднання); перевірку господарської діяльності військової частини, служб складів та інших об`єктів з моменту останньої перевірки і порівняння облікових відомостей з даними дійсної наявності матеріальних засобів. 9.1.7 Приймання та здавання справ посадовими особами, що відають військовим (корабельним) господарством, оформлюється актом (додаток N 8). 9.1.10 Безпосередні начальники несуть відповідальність за організацію і якісне проведення приймання та здавання справ і посади підпорядкованими їм посадовими особами.
В той же час, відповідно до п.2.3.3 Інструкції № 200 начальник стройової частини повинен готувати проекти наказів командира військової частини з питань прийняття та здавання військовослужбовцями справ і посади, призначення, переміщення та звільнення працівників Збройних Сил України (не державних службовців). При цьому, відповідно до п.2.10.1.3 Інструкції № 200 подання розробником пропозицій стосовно підготовки наказів має починатися з ретельного вивчення суті питання, яке підлягає вирішенню, законодавчих та інших нормативно-правових актів, усього переліку чинних наказів, які регулюють це питання, міжнародних зобов`язань України, інших додаткових матеріалів (звітів, пропозицій, узагальнень, доповідей, актів тощо).
Проте, з системного аналізу наведених норм Інструкції № 200 вбачається, що начальник стройової частини (служби діловодства) не має прямого обов`язку контролювати наявність або відсутність актів прийому-передачі посад у матеріально відповідальних осіб, які звільняються або переводяться на інші посади. Вказані норми не містять також прямого обов`язку забороняти звільнення матеріально відповідальних осіб без наявності у них актів прийому-передачі посад чи здійснювати контроль за правильністю здачі посади такими особами. Наведене також не входить і до його безпосередніх функціональних обов`язків (а.с.18-19). Тобто, посилання відповідача-1 у своєму наказі від 30.09.2017 № 522 на порушення позивачем ст.1.13 наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 16.09.2013 № 200 "Про затвердження інструкції з діловодства в Збройних Силах України" є необґрунтованим та не може вважатися судом як таке, що доводить неправомірні дії позивача.
Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що капітан ОСОБА_3 справу та посаду здав, що підтверджується його рапортом від 01.04.2017. Також, наказом від 30.03.2017 № 347, останнього притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності, у зв`язку з нестачею військового майна, яке за ним обліковувалось, виявленою в результаті інвентаризації (а.с.84-85). З наведеного слідує, що за встановленого факту виявленої нестачі військового майна комісією, підстав дослідження питання відсутності у капітана ОСОБА_3 акту прийому-передачі посади при звільненні у позивач не було, оскільки зазначеним вище наказом від 30.03.2017 № 347 про притягнення до підвищеної матеріальної відповідальності капітана ОСОБА_3 та проведеною комісією інвентаризацією це питання вже досліджено.
Суд зауважує, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного наказу від 30.09.2017 № 522 вказані обставини враховані не були. Серед іншого, позивачу також не пропонувалось надати пояснення, чим порушено вимоги Розділу 2 Інструкції. Проведеним службовим розслідуванням не встановлено форму вини та мотиви поведінки позивача, що мали наслідком притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Наведене в сукупності, дає підстави дійти висновку, що наказ командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 30.09.2017 № 522 в частині накладення на майора ОСОБА_1 , начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 дисциплінарного стягнення "сувора догана" є протиправним, так як притягнення позивача до відповідальності в даному випадку, суперечить принципам, встановленим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, якими керується суд при перевірці рішень, вчинення дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а тому п.3 наказу командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 30.09.2017 № 522 належить скасувати.
Відповідно, оскільки наказ від 30.09.2017 № 522 в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення визнано судом протиправним та таким, що підлягає скасуванню, в той час, як на підставі наказу № 522, наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03.11.2017 № 669 зменшено майору ОСОБА_1 , начальнику стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 розмір місячної премії за жовтень 2017 року до 80%, тому зазначений наказ від 03.11.2017 № 669 в цій частині також належить скасувати, як похідний.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу премію за жовтень 2017 року у повному обсязі, якої він був позбавлений відповідно до оскаржуваних наказів, суд зазначає наступне.
За змістом абзаців 1 та 2 ч.4 ст.9 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок його виплати визначається у тому числі Міністром оборони України.
Відповідно до п.1.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до п.31.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260 командир військової частини позбавляє військовослужбовців премії частково на: 20% - у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення "сувора догана" (за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення, або за місяць, у якому у військову частину надійшло повідомлення про накладання дисциплінарного стягнення вищим командиром (начальником)).
За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження щодо преміювання осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби є виключно правом та компетенцією командира військової частини.
Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.
Тобто, позовна вимога щодо зобов`язання виплатити позивачу премію є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.
Відповідно до приписів ст.11 та ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. У відповідності до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України), Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів в частині, зобов`язання вчинити певні дії належить задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 30.09.2017 № 522 про накладення на майора ОСОБА_1 , начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 дисциплінарного стягнення "сувора догана".
Визнати протиправним та скасувати пп.23 пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 03.11.2017 № 669 в частині зменшення майору ОСОБА_1 , начальнику стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 розміру місячної премії за жовтень 2017 року до 80%.
В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Житняк