Справа № 826/4119/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 листопада 2017 року № 826/4119/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Ресурс Буд» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось приватне підприємство «Ресурс Буд» (далі - позивач, ПП «Ресурс Буд») до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування наказу №1304 від 24.02.2017, яким прийнято рішення про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30.06.2016 у справі №757/31086/16-к, що винесена під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні від 20.04.2016 №0000402.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним отримано наказ ГУ ДФС у м. Києві від 24.02.2017 №1304 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки. Підставою для винесення цього наказу є ухвала слідчого судді від 30.06.2016 в рамках кримінального провадження № 0000402. Станом на момент винесення спірного наказу, зазначене кримінальне провадження було закрите, у зв'язку з чим позивач вважає, що у відповідача були відсутні підстави для винесення спірного наказу та проведення відповідної перевірки.

Представник відповідача не погодився в позовними вимогами та надав письмові заперечення проти позову, в яких просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що податковий орган при видачі наказу діяв в межах повноважень відповідно до чинного законодавства.

З урахуванням вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідачем отримано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 30.06.2016 у справі №757/31086/16-к, згідно якої слідчим суддею надано дозвіл на призначення у кримінальному провадженні №0000402 від 20.04.2016 позапланової документальної перевірки податкового законодавства ПП «Ресурс Буд» () з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з суб'єктами господарювання за період з 01.01.2015 по 21.06.2016.

Відповідно до вимог підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України на виконання цієї ухвали начальником ГУ ДФС у м. Києві видано наказ від 24.02.2017 №1304 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Ресурс Буд» ().

Пунктом 1 цього наказу зазначено провести документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Ресурс Буд» з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з суб'єктами господарювання за період з 01.01.2015 по 21.06.2016, тривалістю 10 робочих днів з 27.02.2017.

Судом встановлено, що посадові особи ПП «Ресурс Буд» відмовили у допуску службових осіб контролюючого органу до проведення вищевказаної перевірки, про що складено акти про недопущення службових (посадових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки від 02.03.2017 та від 03.03.2017.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 62 Податкового кодексу України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової виїзної перевірки.

Так, відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент оформлення оскаржуваного наказу) документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється у випадку отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки винесену ними відповідно до закону.

Згідно з пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

З аналізу наведених правових норм суд приходить до висновку, що документальна позапланова виїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення; у свою чергу можливість для проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та прийняття відповідного наказу виникає при надходженні до контролюючого органу судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки.

Матеріалами справи підтверджується, що до ГУ ДФС у м. Києві надійшла ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва Бабенко С.Ш. від 30.03.2016 у справі №757/31086/16-к про призначення документальної позапланової перевірки ПП «Ресурс Буд» ().

Згідно із вказаною ухвалою за результатами розгляду клопотання прокурора відділу прокуратури м. Києва Гончаренка А.О. надано дозвіл на проведення, у межах кримінального провадження №0000402 від 20.04.2016, документальної позапланової перевірки ПП «Ресурс Буд» (код 36506383) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів під час здійснення фінансово-господарських взаємовідносин з суб'єктами господарювання за період з 01.01.2015 по 21.06.2016, проведення якої доручено працівникам ДФС України, у строки встановленні Податковим кодексом України. При цьому вказано, що ухвала оскарженню не підлягає.

Оскільки при надходженні до контролюючого органу рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки Податковий кодексу України не передбачає іншого порядку дій, ніж призначення такої перевірки, відтак, суд вважає, що оскаржуваний наказ виданий відповідачем на підставі та у межах повноважень, передбачених законом.

При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача про відсутність у слідчого права на звернення до слідчого судді (суду) з клопотанням про проведення перевірок, оскільки законність дій слідчого не є предметом розгляду даного спору. Доказів ж скасування ухвали слідчого судді матеріали даної справи не містять.

Адміністративний суд в межах розгляду адміністративної справи не має повноважень щодо перевірки законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді, прийнятої в межах кримінального провадження.

Разом з тим, в ході розгляду справи встановлено, що кримінальне провадження №0000402, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, ч.1 ст205 Кримінального кодексу України, закрите згідно ухвали Рокитнянського районного суду Київської області по справі №375/1464/16-к.

Згідно відмітки на ухвалі Рокитнянського районного суду Київської області у справі №375/1464/16-к, остання набрала законної сили 03.01.2017.

Тобто, судом встановлено, що станом на момент видачі оскаржуваного наказу від 24.02.2017№1304 кримінальне провадження № 0000402, в межах якого призначено перевірку позивача, було закрито.

Відповідно до статті 84 Кримінального процесуального кодексу України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Як передбачає частиною першою статті 99 Кримінального процесуального кодексу України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об'єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження

За приписами пункту 4 частини другої статті 99 Кримінального процесуального кодексу України до документів можуть належати, зокрема, висновки ревізій та акти перевірок.

Отже, в силу наведених норм службові записки чи акти перевірок податкових органів відносяться до числа доказів і такі документи лягають в основу обвинувачень посадових осіб платників податків щодо ухилення від сплати податків.

Водночас, частина перша статті 223 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Частиною восьмою статті 223 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими.

Разом з тим, однією з форм закінчення досудового розслідування в силу вимог частини другої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України є закриття кримінального провадження.

Аналізуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що проведення слідчих дій, а також застосування заходів забезпечення кримінального провадження є можливим виключно в межах відкритого кримінального провадження. Водночас, закриття кримінального провадження передбачає припинення проведення будь яких слідчих дій по збиранню доказів в межах такого провадження.

Відтак, оскільки кримінальне провадження, в межах якого було призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Ресурс Буд», закрите, тому правові підстави для проведення перевірки позивача відпали. Оскільки після закриття кримінального провадження закон забороняє збирати докази, тому проведення податкової перевірки буде суперечити вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та оцінки доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись статтями 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов приватного підприємства «Ресурс Буд» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у м. Києві від 24.02.2017 №1304.

Присудити на користь приватного підприємства «Ресурс Буд» () сплачений ним судовий збір у розмірі 1600,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.В. Аблов