Справа № 825/1806/17
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року Чернігів Справа № 825/1806/17

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Баргаміної Н.М.,

при секретарі Вершняк Л.Л.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідачів Ковальчук А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування пункту наказу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , в якому просить визнати протиправним (незаконним) та скасувати пункт 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 87 від 13.10.2017 про відсторонення капітана ОСОБА_1 командира 3 взводу охорони 3 роти охорони від виконання службових повноважень з 13.10.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 13.10.2017 пунктом 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 87 його було відсторонено від виконання службових повноважень на підставі статті 91-1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Вказує, що відсторонення від виконання службових повноважень на підставі вказаної статті Дисциплінарного статуту Збройних Сил України можливо, в даному випадку, лише в порядку, визначеному статтями 154-155, 157 Кримінального процесуального кодексу України, однак питання відсторонення позивача від посади ні органами досудового розслідування, ні прокурором не ставились та, як наслідок, судом відповідне процесуальне рішення не приймалось.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі та пояснив, що положеннями Кримінального процесуального кодексу України, на які посилається позивач, визначений порядок відсторонення від посади, однак оскаржуваним наказом позивача було відсторонено від виконання службових повноважень на підставі статті 91-1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідачів, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.09.2014 офіцеру групи службових розслідувань та профілактики правопорушень Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України (а.с. 43-48).

29.12.2014 старшим прокурором Другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату генеральної прокуратури України Юр`євою Ніною Вікторівною було затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000947 за підозрою, зокрема, ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною третьою статті 368 Кримінального кодексу України (а.с. 33-42).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 08.04.2017 перебуває на посаді командира 3 взводу охорони 3 роти охорони військової частини НОМЕР_1 (а.с. 6, 21).

Пунктом 5 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2017 № 87 на підставі розпоряджень ТВО НШ першого заступника командира Військової частини НОМЕР_2 від 08.09.2017 № 502/2/4/1/1700, від 08.09.2017 № 502/2/4/1/1704, від 11.09.2017 № 502/2/4/1/1718, від 10.10.2017 № 500/2/4/1/1975 позивача було відсторонено від виконання службових повноважень з 13.10.2017 (а.с. 8-15).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно частини другої статті 45 Дисциплінарного статуту за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Статтею 91-1 Дисциплінарного статуту передбачено, що військовослужбовець, якому повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, та/або пов`язаного із зловживанням своїм службовим становищем, підлягає відстороненню від виконання повноважень у порядку, визначеному законом. Військовослужбовець, стосовно якого складено протокол про адміністративне корупційне правопорушення, може бути відсторонений від виконання службових повноважень за рішенням командира до закінчення розгляду справи судом.

Як пояснив позивач в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, що на сьогоднішній день йому вручений прокурором обвинувальний акт, тобто завершено досудове розслідування і він є обвинуваченою особою.

В свою чергу порядок усунення військовослужбовців від виконання службових обов`язків, відсторонення від виконання службових повноважень, повноважень на посаді або відсторонення від посади передбачений пунктом 122 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008).

Так, згідно абзаців третього, четвертого пункту 122 Положення № 1153/2008 військовослужбовець, стосовно якого винесено постанову про притягнення як обвинуваченого у вчиненні злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді до розгляду справи судом. Відсторонення військовослужбовців від посади як захід забезпечення кримінального провадження здійснюється відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 була затверджена Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454, далі - Інструкція № 170), в абзаці четвертому пункту 4.31 якої визначено, що військовослужбовець, стосовно якого винесено постанову про притягнення як обвинуваченого у вчиненні злочину у сфері службової та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, та (або) пов`язаного із зловживанням службовим становищем, підлягає відстороненню від виконання повноважень наказом командира військової частини.

Отже, законодавство України визначає випадки, за яких командир військової частини зобов`язаний відсторонити військовослужбовця від виконання повноважень, при цьому, як вбачається зі змісту положень Інструкції № 170, вжиття таких заходів можливе за умови притягнення військовослужбовця як обвинуваченого у вчиненні злочину у сфері службової та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, та (або) пов`язаного із зловживанням службовим становищем.

Суд акцентує увагу, що відсторонення від посади на підставі норм Кримінального процесуального кодексу України є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, визначених статтею 131 Кримінального процесуального кодексу України, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Приписами абзацу шостого пункту 4.31 Інструкції № 170 визначено, що згідно з Кримінальним процесуальним кодексом України відсторонення військовослужбовців від посад, як захід забезпечення кримінального провадження, на підставі отриманого рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження здійснюється наказом командира військової частини або найближчого прямого начальника на строк не більше двох місяців.

З аналізу викладених норм права слідує, що відсторонення військовослужбовця від посади є інститутом кримінального процесуального права та має спеціальну мету - забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, командир військової частини може відсторонити військовослужбовця в двох випадках: 1) від посади на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду; 2) від виконання службових повноважень у разі винесення постанови про притягнення як обвинуваченого у вчиненні злочину.

В даному випадку командиром військової частини було відсторонено позивача від виконання службових повноважень, а не від посади в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України, на чому наполягає позивач, обґрунтовуючи, на його думку, протиправність спірного наказу.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача, що його було відсторонено від виконання службових повноважень на підставі статті 91-1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, оскільки жодного посилання командира військової частини на вказану статтю при прийнятті оскаржуваного наказу не міститься.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що командир військової частини при прийнятті наказу № 87 від 13.10.2017 про відсторонення позивача від виконання службових повноважень діяв правомірно.

Згідно з частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 158 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування пункту наказу відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Баргаміна