Справа № 712/13694/17
Суддя: Пироженко (В.Д.) В. Д.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/712/916/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді : Пироженко В.Д.

З участю секретаря : Жук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Черкаси Черкаської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, посилаючись на те, що вона працює в органах прокуратури України з 16 лютого 1998 року по даний час. У цей час вона займала наступні посади:

з 16.02.1998р. по 28.09.1998р. помічником-стажистом прокурора м.Черкаси; з 29.09.1998р. по 14.11.1999р. помічником прокурора м.Черкаси; з 15.11.1999р. по 21.11.2001р. у зв»язку з ліквідацією прокуратури м.Черкаси призначена помічником прокурора Придніпровськрго району м.Черкаси; з 22.11.2001р. по 28.07.2015р. старшим прокурорм відділу підтримання державного обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області; з 29.07.2015р. по теперішній час у зв»язку зі зміною структкри та штатного розпису прокуратури Черкаської області призначена на посаду прокурора відділу підтримання державного обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області.

Таким чином, загальний стаж роботи в органах прокуратури України згідно довідки відділу роботи з кадрами прокуратури Черкаської області № 11-634вих-17 від 28.09.2017 року, станом на 29.09.2017 року становить 19 років 07 місяців 12 днів.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААБ № 084817 від 24 грудня 2012 року позивачу установлено інвалідність II групи загального захворювання. У звязку з цим у неї виникло право на отримання пенсії по інвалідності.

Позивачем 29 вересня 2017 року до Управління пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області подано заяву про призначення пенсії по інвалідності, якою її взято на облік та призначено пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове Державне пенсійне страхування».

При цьому, ч. ч. 2, 3, 4 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що пенсія прокурорам призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

У зв'язку з цим 29 вересня 2017 року позивачем до відповідача подано заяву про призначення пенсії на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Незважаючи на подані документи, управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області своїм рішенням (протокол № 65/4 від 03.10.2017 року) відмовило позивачу у призначенні пенсії у розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Вважає вказане рішення протиправним та таким, що порушує її права, в зв'язку з цим звернулася з даним позовом до суду.

Позивачка в судове засідання не з»явилась, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримує в повному обсязі.

Предстаник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилась, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечує проти задоволення позовних вимог та подала письмові заперечення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 працює в органах прокуратури України з 16 лютого 1998 року по даний час. У цей час вона займала наступні посади:

з 16.02.1998р. по 28.09.1998р. помічником-стажистом прокурора м.Черкаси; з 29.09.1998р. по 14.11.1999р. помічником прокурора м.Черкаси; з 15.11.1999р. по 21.11.2001р. у зв»язку з ліквідацією прокуратури м.Черкаси призначена помічником прокурора Придніпровськрго району м.Черкаси; з 22.11.2001р. по 28.07.2015р. старшим прокурорм відділу підтримання державного обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області; з 29.07.2015р. по теперішній час у зв»язку зі зміною структкри та штатного розпису прокуратури Черкаської області призначена на посаду прокурора відділу підтримання державного обвинувачення в суді прокуратури Черкаської області.

Таким чином, загальний стаж роботи в органах прокуратури України згідно довідки відділу роботи з кадрами прокуратури Черкаської області № 11-634вих-17 від 28.09.2017 року, станом на 29.09.2017 року становить 19 років 07 місяців 12 днів.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААБ № 084817 від 24 грудня 2012 року позивачу установлено інвалідність II групи загального захворювання. У звязку з цим у неї виникло право на отримання пенсії по інвалідності.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому, пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Позивачем 29 вересня 2017 року до Управління пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області подано заяву про призначення пенсії по інвалідності, якою її взято на облік та призначено пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове Державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 9 ст. 86 чинного Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, прокурорам, визнаним інвалідами І або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

При цьому, ч. ч. 2, 3, 4 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що пенсія прокурорам призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.

У зв'язку з цим 29 вересня 2017 року позивачем до відповідача подано заяву про призначення пенсії на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

До вказаної заяви нею подані документи про заробітну плату, довідка прокуратури Черкаської області про стаж роботи.

Факт наявності стажу роботи в органах прокуратури понад 10 років на час звернення до управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області підтверджується трудовою книжкою та довідкою прокуратури Черкаської області від 28.09.2017 року № 11-634 вих-17.

Крім того, відповідно до довідки № 18-218 вих 17 від 28.09.2017 року, виданої прокуратурою Черкаської області щодо складових заробітної плати, посадовий оклад позивача, станом на 28.09.2017 року, становить 5730,00 грн., надбавка за класний чин - 2200,00 грн., надбавка за вислугу років - 1719,00 грн. Сума, з якої відповідно до Закону України «Про прокуратуру» призначається пенсія в розмірі 60 відсотків становить 23 508,18 грн.

Незважаючи на подані документи, управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області своїм рішенням (протокол № 65/4 від 03.10.2017 року) відмовило позивачу у призначенні пенсії у розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

В листі зазначено, що Управління не має законодавчо визначених підстав для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Указане твердження мотивоване тим, що Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року мав набрати чинності з 25.04.2015 року. Водночас, Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру, щодо відтермінування набрання чинності» від 21.04.2015 року, змінив дату набрання чинності з 25.04.2015 року на 15.07.2015 року. З 01.06.2015 року згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» у звязку із неприйняттям закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру», втратили чинність.

Проте з такими посиланнями відповідача, суд погодитися не може, виходячи з наступного.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Конституція України має вищу юридичну силу, а Закон та інші нормативно-правові акти повинні прийматися на підставі Конституції України та повинні відповідати їй. Водночас із цим, наведеною нормою Конституції України передбачено, що норми Конституції України є нормами прямої дії, а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини та громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантовано.

Частинами 1-3 статті 8 КАС України зазначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини; звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІУ встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколів до неї та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» з питання відмови в перерахунку пенсії через не встановлення певного порядку державою така бездіяльність була кваліфікована як порушення майнового інтересу заявника, що передбачений у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Будченко проти України», де було вирішено, що КМУ повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги, у тому числі на які мав право заявник.

Наведений стан був визнаний Європейським судом з прав людини таким, що порушив майновий інтерес заявника, тривале не запровадження відповідного механізму було втручанням у право заявника мирно володіти своїм майном, передбачене ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції визначає: «Кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

За правовою позицією Європейського суду з прав людини за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися ст.1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

У Рішенні Конституційного Суду України в справі № 1-9/2015 від 13.05.2015 року зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України, має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частина перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно- правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевою самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, який набрав чинності та вступив в дію з 15.07.2015 року, гарантії незалежності прокурорів забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням. Частиною 5 цієї статі передбачено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, інші державні органи, їх посадові та службові особи, а також фізичні та юридичні особи і їх об'єднання зобов'язані поважати незалежність прокурора та утримуватися від здійснення у будь-якій формі впливу на прокурора з метою перешкоджання виконанню службових обов'язків або прийняття ним незаконного рішення.

У свою чергу, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06.07.1999 року у справі щодо права на пільги та № 5-рп/2002 від 20.03.2002 року у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення, зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових, економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція зі спірного питання висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.12.2013 році у справі № 21-348а13, постанові від 17.12.2013 року у справі № 21 -445а 13, від 06.10.2015 року у справі № 21 -2432а 15.

Згідно з ч. 1 сг. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Крім того, згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Суд вважає, що посилання відповідача на те, що управління не має законодавчих підстав до призначення позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» є безпідставним, оскільки після набрання чинності з 01.04.2015 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-УIII від 02.03.2015 року, питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури було врегульовано Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VІІ, відповідно до прикінцевих положень якого, норми щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури набули чинності 15.07.2015 року та на цей час є чинними.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 99, 122, 159, 160-162 КАС Україн, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до вимог ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-УІІ.

Визнати протиправним і скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області, оформлене протоколом № 65/4 від 03.10.2017року , яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності згідно із Законом України «Про прокуратуру».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області перевести ОСОБА_1, на пенсію по інвалідності відповідно до вимог ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII і здійснити перерахунок пенсії з 29.09.2017 року у розмірі 60 % заробітку згідно з довідкою прокуратури Черкаської області № 18- 218 вих-17 від 28.09.2017 року та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії до моменту здійснення перерахунку.

Постанова може бути оскаржена через суд першої інстанції до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя Соснівського

районного Суду м. Черкаси ОСОБА_3