Справа № 804/4069/17
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2017 р. Справа № 804/4069/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Голови Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3, Керівника апарату Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -
ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Голови Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3, Керівника апарату Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4, в якому просить:
- визнати дії ОСОБА_4 протиправними щодо розголошення персональних даних ОСОБА_2, які їй стали відомі під час виконання нею посадових обов'язків;
- зобов'язати ОСОБА_3 внести подання начальнику територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, яке передбачене п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" для проведення відповідної службової перевірки стосовно дій керівника апарату; принести свої особисті-щирі вибачення за надану ОСОБА_2 моральну травму поведінкою керівника апарату Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_2 працювала у Софіївському районному суді Дніпропетровської власті з 17 листопада 2016 року по 25 квітня 2017 року на посаді помічника голови Софіївського районного суду Дніпропетровської області та була звільнена з займаної посади наказом керівника апарату суду від 25.04.2017 № 16-К.Після її звільнення керівником апарату суду ОСОБА_4 25 квітня 2017 року на адреси Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської обласної ради, КЗОЗ Софіївського РЦПМСД та КЗ Софіївської ЦРЛ ДОР були направлені запити з вимогою надати інформацію щодо стану здоров'я позивача, в яких були розголошені персональні дані ОСОБА_2, а саме місце проживання та дата народження. При цьому, в запиті не зазначено, що позивач являється чи являлась працівником Софіївського районного суду. Таким чином, ОСОБА_2 вважає, що керівником апарату Софіївського районного суду ОСОБА_4 було порушено ряд законів України, а саме: ст. 32 Конституції України, вимоги Закону України Про інформацію та Закону України Про захист персональних даних, перевищено свої повноваження наділені їй державою.
Крім того, позивачем зазначено, що при зверненні 22 травня 2017 року зі скаргою до Голови Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 з проханням відреагувати на порушення законодавства її працівниками та внести подання начальнику територіального відділення Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, передбачене п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України Про судоустрій і статус суддів для проведення відповідної службової перевірки стосовно дій керівника апарату ОСОБА_4 та про застосування до неї дисциплінарного стягнення відповідно до чинного законодавства в разі виявлення порушень, головою суду було проігноровано всі доводи та докази, які були надані разом із скаргою.
Своїми незаконними діями керівник апарату Софіївського районного суду ОСОБА_4 завдає моральної та матеріальної шкоди особам, які працювали в суді, а саме позивачу як колишньому помічнику голови Софіївського районного суду, та дискредитує державну службу в цілому.
Позивачем подано заяву про розгляд справи без її участі.
Відповідач - Голова Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надавши письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що на підставі поданої ОСОБА_2 скарги від 22 травня 2017 року щодо прийняття рішення, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України Про судоустрій і статус суддів, а саме внесення подання про застосування до керівника апарату суду ОСОБА_4 дисциплінарної відповідальності на підставі п.п. 7, 9 ч.1 ст.65 Закону України Про державну службу, нею була здійснена перевірка обставин запиту, за результатами якої ОСОБА_3 прийшла до висновку, що керівник апарату діяв у межах повноважень, з метою забезпечення трудової дисципліни у суді. Питання було обговорено на зборах апарату суду 01.06.2017 року (протокол зборів працівників апарату суду № 4 від 01.06.2017 року). За обставинами, викладеними позивачкою, та встановленими обставинами за результатами перевірки скарги, не встановлено будь-яких підстав, передбачених ст.ст.64,65 Закону України Про державну службу для притягнення керівника апарату суду до дисциплінарної відповідальності та проведення з цією метою службового розслідування в порядку, встановленому Законом України Про державну службу. 31 травня 2017 року за вих. №6/130 ОСОБА_5 направлено повідомлення про результати розгляду її скарги.
Відповідачем також зазначено, що вона, як голова суду, за умови встановлення дисциплінарного проступку з боку державного службовця, в тому числі керівника апарату суду, вправі подати подання до територіального управління державної судової адміністрації про застосування до керівника апарату суду накладення дисциплінарного стягнення відповідно до законодавства, але не подання про проведення службової перевірки стосовно дій керівника апарату, як просить позивач.
Крім того, відповідач у запереченнях вказує, що у відповіді суду на скаргу позивачки зазначено, що якщо дії керівника апарату щодо подання запиту ... будь-яким чином Ви сприйняли як образу, ми просимо у Вас вибачення (примітка - у лампках дослівно по тексту листа). Зазначене у листі вибачення принесене з метою врегулювання конфліктної ситуації.
З урахування викладеного, відповідач - Голова Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позову.
Відповідач - Керівник апарату Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, надавши письмові заперечення проти позову, в яких посилається на те, що здійснюючи запит до медичних установ стосовно ОСОБА_2, діяла вмежах повноважень, не порушуючи прав та охоронюваних законом інтересів позивачки, оскільки закон не забороняє керівнику апарату направляти запити до медичних установ для встановлення поважності причин відсутності працівника суду на роботі. За фактичних обставин, що склалися стосовно поведінки ОСОБА_2 у суді, та її відношення до службових обов'язків, ОСОБА_2 створила умови для необхідності перевірки достовірності її повідомлення про знаходження на лікарняному. У звязку з тим, що ОСОБА_2 не вказала, де вона лікується, то письмовий запит було направлено до медичних установ за місцем її фактичного проживання та реєстрації. Запит повинен був містити ідентифікаційні дані особи, зокрема, прізвище, ім'я, по батькові, дата народження, місце проживання. Відображення у запиті до медичної установи даних про дату народження і місце проживання особи не є розголошенням персональних даних особи. Без зазначення ідентифікуючих даних, інформація може бути недостовірною. Відповідач також вказує, що здійснюючи запит, діяла лише в інтересах служби, без будь-якого особистого (приватного) інтересу, повноваження використала з метою здійснення заходів щодо забезпечення належних умов діяльності суддів та працівників апарату суду, забезпечення виконання працівниками апарату Правил поведінки працівника апарату суду та правил внутрішнього трудового розпорядку і трудової дисципліни, що відноситься до її повноважень. Таким чином, просила відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи наведене, зважуючи на визначені в ст.122 КАС України строки розгляду адміністративної справи, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, справа вирішується на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 працювала у Софіївському районному суді Дніпропетровської власті з 17 листопада 2016 року по 25 квітня 2017 року на посаді помічника голови Софіївського районного суду Дніпропетровської області та була звільнена з займаної посади наказом керівника апарату суду від 25.04.2017 № 16-К "Про звільнення у зв'язку із закінченням строку трудового договору ОСОБА_2М." на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України.
25 квітня 2017 року Керівником апарату Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 на адреси Департаменту Охорони здоров'я Дніпропетровської обласної ради, Головному лікарю КЗОЗ Софіївського РЦПМСД ОСОБА_6 та Головному лікарю КЗСофіївської ЦРЛ ДОР ОСОБА_7 направлено запит Вих. № 1073 від 25 квітня 2017 року наступного змісту: Софіївський районний суд Дніпропетровської області просить терміново повідомити чи зверталася до Вашого закладу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 а, смт. Софіївка, Дніпропетровська область, якщо так, то до якого лікаря і чи є відкритий лікарняний лист та з якої дати.
Таким чином, позивач зазначає, що в даному запиті керівником апарату суду були розголошені її персональні дані, а саме місце проживання та дата народження.
22 травня 2017 року ОСОБА_2 звернулась зі скаргою до голови Софіївського районного суду Дніпропетровської області, в якій просила прийняти рішення, яке передбачене п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України Про судоустрій і статус суддів, тобто внести подання про застосування до керівника апарату судунакладення дисциплінарного стягнення відповідно до законодавства, також на підставі п.п.7, 9 ч. 1 ст. 65 Закону України Про державну службу встановити з якою метою діяла керівник апарату Софіївського районного суду ОСОБА_4, направляючи запити щодо стану здоров'я ОСОБА_2 в установи лікарень, а саме встановити чи в її діях вбачається перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; чи використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб, та на підставі вищевикладеного притягти керівника Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності та інших осіб, які відповідають за збереження персональних даних та причетні до розкриття, використання конфіденційної інформації щодо ОСОБА_2
Згідно з відповіддю голови Софіївськогорайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 Вих. № 6/130 від 31.05.2017 року на скаргу ОСОБА_2 від 22.05.2017 року: "На Вашу скаргу від 22 травня 2017 року за вхідним № ЗГ-3 повідомляю наступне, що дійсно керівником апарату Софіївського районного суду Дніпропетровської області за вих. № 1073 від 25 квітня 2017 року було здійснено запит до Департаменту Охорони здоров'я Дніпропетровської обласної ради, головного лікаря КЗОЗ Софіївського РЦПМСД та головного лікаря КЗСофіївської ЦРЛ ДОР, чи зверталася до вищевказаних закладів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 а, смт. Софіївка, Дніпропетровська область, якщо так, то до якого лікаря і чи є відкритий лікарняний лист та з якої дати.
Вищевказаний запит було направлено зранку, а потім Вами було надано до суду телефонограму про те, що Ви з 24 квітня 2017 року перебуваєте на лікарняному.
Згідно Вашої скарги було зазначено, що керівником апарату суду було розповсюджено інформацію, яка є конфіденційною, однак запит було здійснено до лікарні та лише лікар несе відповідальність за збереження цієї інформації.
У запиті Софіївського районного суду Дніпропетровської області до вищевказаних організацій було зазначено Вашу дату народження та місце проживання для того, щоб ідентифікувати особу так як під таким самим прізвищем, ім'ям та по-батькові можливо є ще одна медична картка на фізичну особу з таким самим прізвищем.
Дане питання буде обговорено на зборах апарату Софіївськогорайонного суду Дніпропетровської області.
Якщо це будь-яким чином Ви сприйняли як образу, ми просимо у Вас вибачення".
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України Про інформацію інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України Про інформацію не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження.
Статтею 2 Закону України "Про захист персональних даних" передбачено, що персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; розпорядник персональних даних - фізична чи юридична особа, якій володільцем персональних даних або законом надано право обробляти ці дані від імені володільця; субєкт персональних даних - фізична особа, персональні дані якої обробляються.
Частинами 1, 2, 3, 4 статті 14 Закону України "Про захист персональних даних" встановлено, що поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб'єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Виконання вимог встановленого режиму захисту персональних даних забезпечує сторона, що поширює ці дані. Сторона, якій передаються персональні дані, повинна попередньо вжити заходів щодо забезпечення вимог цього Закону.
Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
У рішенні Конституційного Суду України № 2-рп/2012 від 20.01.2012 р. у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України зазначено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім субєктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (частини перша, друга статті 21 Закону № 2657).
До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоровя, а також адреса, дата і місце народження (частина друга статті 11 Закону № 2657). Конституційний Суд України в абзаці першому пункту 1 резолютивної частини Рішення від 30 жовтня 1997 року № 5-зп відніс до конфіденційної інформації про фізичну особу, крім вказаної, ще й відомості про її майновий стан та інші персональні дані.
Таким чином, Конституційний Суд України вважає, що перелік даних про особу, які визнаються як конфіденційна інформація, не є вичерпним.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що керівник апарату Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 при зверненні до лікарняних закладів із запитом про надання інформації щодо позивача, зазначивши її персональні дані такі як адреса та дата народження, діяла всупереч вимогам ст. 32 Конституції України, Закону України Про інформацію та Закону України Про захист персональних даних.
За наведених обставин та норм чинного законодавства, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправними дій Керівника апарату Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 щодо розголошення персональних даних ОСОБА_2, які їй стали відомі під час виконання нею посадових обов'язків.
Щодо позовної вимоги про зобов'язання ОСОБА_3 внести подання начальнику територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, яке передбачене п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" для проведення відповідної службової перевірки стосовно дій керівника апарату, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 24 Закону України Про судоустрій і статус суддів, на ч. 1 п. 3 якої посилається позивач, як на підставу зобов'язати відповідача - голову Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 внести подання до територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, визначені повноваження голови місцевого суду.
Так, пунктом 3, частини 1 статті 24 даного Закону передбачено, що голова суду контролює ефективність діяльності апарату суду, погоджує призначення на посаду керівника апарату суду, заступника керівника апарату суду, а також вносить подання про застосування до керівника апарату суду, його заступника заохочення або накладення дисциплінарного стягнення відповідно до законодавства.
Таким чином, зазначеною нормою визначені адміністративні повноваження голови суду, у тому числі внесення подання про застосування до керівника апарату суду дисциплінарного стягнення відповідно до законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України "Про державну службу" дисциплінарні провадження ініціюються субєктом призначення.
Згідно з ч. 4 ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" керівника апарату місцевого суду, його заступника призначає за погодженням голови відповідного суду на посаду та звільняє з посади начальник відповідного територіального управління Державної судової адміністрації України.
Отже, голова місцевого суду не є суб'єктом ініціювання дисциплінарного провадження відносно керівника апарату суду. На голову місцевого суду законом не покладається обов'язок встановлення наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку керівника апарату суду, який відповідно до ст. 6 Закону України "Про державну службу" є державним службовцем категорії "Б".
Частинами 1, 2, 3 ст. 71 Закону України "Про державну службу" передбачено, що з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування. Уразі невиконання або неналежного виконання посадових обовязків державним службовцем, перевищення повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду фізичній чи юридичній особі, державі або територіальній громаді, службове розслідування проводиться обовязково. Службове розслідування стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", проводиться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, а стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", - дисциплінарною комісією у державному органі. Тривалість службового розслідування не може перевищувати один місяць. За потреби зазначений строк може бути продовжений субєктом призначення, але не більш як до двох місяців.
Враховуючи наведені норми чинного законодавства, голова місцевого суду, за умови встановлення дисциплінарного проступку з боку державного службовця, у тому числі керівника апарату суду, має право, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", внести подання до територіального управління державної судової адміністрації про застосування до керівника апарату суду накладення дисциплінарного стягнення, але не подання про проведення відповідної службової перевірки стосовно дій керівника апарату, як просить позивач у позовній заяві.
Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову в даній частині вимог.
Щодо позовної вимоги про зобов'язання ОСОБА_3 принести свої особисті-щирі вибачення за надану ОСОБА_2 моральну травму поведінкою керівника апарату Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4, суд зазначає наступне.
Як вбачається з наявної в матеріалах справи відповіді голови Софіївського районного суду Дніпропетровської області Вих. № 6/130 від 31.05.2017 року на скаргу позивача від 22 травня 2017 року, в головою суду ОСОБА_3 останнім рядком зазначено: "Якщо це будь-яким чином Ви сприйняли як образу, ми просимо у Вас вибачення".
При цьому, у позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що ... натомість голова суду лише вибачилася за порушення законодавства своїми підлеглими, а тому.,..
Отже у позовній заяві позивач не заперечує факт вибачення перед нею з боку голови суду.
Таким чином, з боку голови суду, як особи, що представляє суд як орган державної влади у відносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами, вибачення ОСОБА_2 принесені.
Отже, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову в даній частині позовних вимог.
За змістом частини 1 статті 69 та частини 1 статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, на підставі вищезазначених норм законодавства, встановлених судом обставин справи та наданих сторонами доказів на підтвердження своєї позиції, суд робить висновок про часткове задоволення адміністративного позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 122, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до Голови Софіївського районноАдміністративний позов ОСОБА_2 до Голови Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_3, Керівника апарату Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Керівника апарату Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 щодо розголошення персональних даних ОСОБА_2, які їй стали відомі під час виконання нею посадових обов'язків.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Присудити на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Софіївського районного суду Дніпропетровської області.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1