Справа № 820/4261/17
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 р.Справа № 820/4261/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3, Головного територіального управління юстиції у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2017р. по справі № 820/4261/17

за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2

до Головного територіального управління юстиції у Харківській області

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 (надалі по тексту позивач 1), ОСОБА_4 (надалі по тексту позивач 2) звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Харківській області (надалі по тексту відповідач), в якому просили суд:

- визнати дії Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо часткової відмови у задоволенні запиту на отримання публічної інформації ОСОБА_3 від 31.07.2017 року (відмова у наданні копій наказів Головного територіального управління юстиції у Харківській області за період з 01.01.2010 року по день надання відповіді на запит), та ОСОБА_2 від 31.07.2017 (відмова у наданні копій наказів Головного територіального управління юстиції у Харківській області за період з 01.01.2012 по 01.01.2014 роки) незаконними.

- зобовязати Головне територіальне управління юстиції у Харківській області надати доступ до публічної інформації на запит ОСОБА_3 від 31.07.2017, та ОСОБА_2 від 31.07.2017, саме: надіслати на електронну адресу ОСОБА_3 копії наказів Головного територіального управління юстиції у Харківській області за період з 01.01.2010 по день надання відповіді на цей запит, та ОСОБА_4 копії наказів Головного територіального управління юстиції у Харківській області за період з 01.01.2012 по 01.01.2014 роки.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61001, м. Харків, вул.. Ярослава Мудрого, 16, ) на користь ОСОБА_3 судові вистати за надання правової допомоги у розмірі 7040,00 грн, та на користь ОСОБА_2 судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 7040,00 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зобовязання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано незаконною часткову відмову Головного територіального управління юстиції у Харківській області у задоволенні запитів на отримання публічної інформації від 31.07.2017 (щодо відмови у наданні копій наказів Головного територіального управління юстиції у Харківській області за період з 01.01.2010 по день надання відповіді на звернення та з 01.01.2012 по 01.01.2017 ) відповідно).

Зобов`язано Головне територіальне управління юстиції у Харківській області розглянути запит ОСОБА_3, ОСОБА_2 на отримання публічної інформації від 31.07.2017 у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61002, м.Харків, вул.Ярослава Мудрого,16, ) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 61000, інн., 04.02.1955 р.н.) судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 640 грн. (шістсот сорок грн.00 коп.).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61002, м.Харків, вул.Ярослава Мудрого,16, ) на користь ОСОБА_2 (м.Харків, пр.. Гагаріна, 165АДРЕСА_2, 61124, інн. НОМЕР_1, 02.01.1966 р.н.) судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 640 грн. (шістсот сорок грн.00 коп.).

Позивачі, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просять скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2017 року в частині зобовязання Головного територіального управління юстиції у Харківській області розглянути запит ОСОБА_3, ОСОБА_2 на отримання публічної інформації від 31.07.2017 у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», та прийняти в цій частині нову постанову, якою зобовязати Головне територіальне управління юстиції у Харківській області надати доступ до публічної інформації на запит ОСОБА_3 від 31.07.2017, а саме: надіслати на електронну адресу ОСОБА_3 копії наказів Головного територіального управління юстиції у Харківській області за період з 01.01.2010 по день надання відповіді на цей запит, та ОСОБА_4 копії наказів Головного територіального управління юстиції у Харківській області за період з 01.01.2012 по 01.01.2014 роки.

Також, позивачі просять в частині стягнення із Головного територіального управління юстиції у Харківській області витрат на правову допомогу скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти в цій частині нову постанову, якою задовольнити вимоги про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Харківській області судових витрат за надання правової допомоги у повному обсязі в розмірі 7680 грн. на користь кожного Позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.08.2017 позивачі, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, звернулися до Головного територіального управління юстиції у Харківській області із запитами на отримання публічної інформації, датованими 31.07.2017.

Зі змісту даних запитів випливає, що:

- ОСОБА_3 запитувалися інформація про кількість наказів управління, винесених з 01.01.2010 по день надання відповіді на цей запит, з наданням електронних копій цих наказів,

- ОСОБА_2 запитувалися інформація про кількість наказів управління, винесених з 01.01.2012 по 01.01.2014, з наданням електронних копій цих наказів.

Листами Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 07.08.2017 позивачам, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, засобами електронного звязку надіслані відповіді, в яких зазначено, що за період з 01.01.2014 по 01.01.2014 Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області видано 12008 наказів, а за період з 01.01.2010 по день надання відповіді на запит Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області видано 42711 наказів. При цьому, в наданні копій запитаних наказів позивачам відмовлено у звязку із тим, що Головне територіальне управління юстиції у Харківській області не володіє й не зобовязано відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запити, оскільки копії таких наказів у електронному вигляді відповідачем не створювалися, тому запитувана інформація потребує її створення в інший спосіб.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що особа має право вибирати на власний розсуд форму копій документів, які вона запитує, а саме письмову чи електронну, а тому відповідач незаконно відмовив позивачам у задоволенні запитів на отримання інформації.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання субєктами владних повноважень своїх обовязків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні субєкта владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Так, аналіз зазначених норм свідчить, що особа має право вибирати на власний розсуд форму копій документів, які вона запиту, а саме письмову чи електронну.

Наявність такого права особи підтверджується також ч. 3 статті 19 Закону України «Про публічну інформацію», згідно приписів якої запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Також, згідно з ч.5 ст. 19 Закону України «Про публічну інформацію» запит на інформацію має містити ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є.

Отже, вищенаведеними нормами передбачена можливість зазначення у запиті лише електронної адреси. Це свідчить про можливість обрання виключно електронної форми листування з розпорядником інформації, й відповідно, отримання запитуваних копій документів тільки на електронну адресу.

Стаття 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» гарантує, що доступ до публічної інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акту, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 7 Закону України Про інформацію ніхто не може обмежувати право особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Статтею 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобовязаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, повязані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною пятою статті 19 цього Закону.

Вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, ненадання запитуваної інформації, володіння якою не заперечується відповідачем, у зв'язку з тим, що вона зберігається в паперовому вигляді, суперечить положенням Закону України Про доступ до публічної інформації.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на великий обсяг запитаної інформації, через що в управлінні відсутня технічна можливість сканувати всі запитані накази, не доводить правомірності наданої позивачам відповіді, оскільки не ґрунтується на приписах Закону України Про доступ до публічної інформації, який передбачає лише процедуру продовження строку на надання відповіді в порядку ч. 4 ст. 20, якщо запит стосується великого обсягу інформації, а не відмову в такому наданні.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині позовних вимог про визнання незаконною часткової відмови Головного територіального управління юстиції у Харківській області у задоволенні запитів на отримання публічної інформації від 31.07.2017.

При цьому колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про покладення обовязку на Головне територіальне управління юстиції у Харківській області розглянути запити ОСОБА_3, ОСОБА_2 на отримання публічної інформації від 31.07.2017 у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» виходячи з наступного.

Статтею 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоровя населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошення інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Зі змісту відповідей на запити позивачем встановлено, що відповідач не здійснював аналізу наявності або відсутності підстав для обмеження доступу до запитаних наказів.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач має розглянути запити на отримання публічної інформації позивачів з урахуванням вказаних висновків суду, через що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню саме у спосіб зобовязання відповідача розглянути запити ОСОБА_3, ОСОБА_2 на отримання публічної інформації від 31.07.2017 у відповідності до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції щодо розподілу судових витрат, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, п.1 ч.3 ст.87 Кодексу адміністративного судочинства України віднесено і витрати на правову допомогу.

Частинами 1 і 3 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", який є спеціальним нормативно-правовим актом встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, що виплачується стороні , на користь якої ухвалено судове рішення субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017рік" встановлено на 2017 рік прожитковий мінімум для працездатних осіб в місячному розмірі: з 1 січня 1600,00 грн., а тому розмір компенсації витрат на правову допомогу не повинен перевищувати 640,00 грн. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Згідно наданих калькуляцій-рахунків 02.09.2017 (ОСОБА_3М.) та від 03.09.17 (ОСОБА_2І.), складених щодо кожного позивача окремо, вартість послуг з ознайомлення з первісним матеріалом (документами) замовника, їх вивчення та аналіз на предмет релевантності, належності, допустимості, ступеню ймовірного доказового значення за три години складає 1920 грн. (1год=640грн.); вартість послуг з аналізу нормативного матеріалу, коментарів, розяснень, з пошуку і вивчення консультацій, судової практики в аналогічних справах, узагальнень судів касаційних інстанцій та правових позицій Верховного Суду України, публікацій науковців, висновків фахівців за чотири години складає 2560 грн. (1год=640грн.); вартість послуг зі складання тексту позовної заяви в інтересах кожного позивача окремо: ОСОБА_3, ОСОБА_2 - по чотири години складає 2560 грн. з кожного позивача (1год=640грн.), всього на суму 7040 грн. щодо кожного з позивачів.

Відповідно до наданих калькуляцій №2 від 10.10.2017 вартість послуг - участі представника позивачів у судовому засіданні 12.10.2017 по справі №820/4261/17, у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду за годину складає по 640 грн. 00 коп., всього надано послуг у кількості однієї години кожному з позивачів.

За змістом вищенаведених норм, компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалася у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

На підтвердження факту надання вказаних видів правової допомоги, обсягу наданих послуг, часу участі особи, яка надавала правову допомогу, у цих заходах, та розміру відшкодування суду повинні бути надані відповідні докази.

Відшкодування витрат з виконання робіт з ознайомлення з первісним матеріалом замовника, аналізу нормативного матеріалу та складання позовної заяви з підготовкою примірників додатків до неї не передбачено чинним законодавством, оскільки складання таких документів не відносяться до окремих процесуальних дій.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що представник позивачів перебував у судовому засіданні 12.10.2017 по обєднаній справі за позовами ОСОБА_3 та ОСОБА_2, яке тривало більше 2-х годин.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для відшкодування витрат лише за участь в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, Головного територіального управління юстиції у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2017р. по справі № 820/4261/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст ухвали виготовлений 27.11.2017 р.