Справа № 461/6241/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10614/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову Галицького районного суду м.Львова від 10 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача - Львівської митниці ДФС, у якому просив скасувати постанову в.о. Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 у справі про порушення митних правил № 3483/20900/17 від 07 серпня 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень та закрити провадження у справі.

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 10 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, адвокат ОСОБА_1, що діє в інтересах позивача ОСОБА_2, оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України не є триваючим, тому відповідачем пропущено строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 липня 2017 року о 19 год. у зону митного контролю пункту пропуску «Рава-Руська-Гребенне» митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС із Польщі до України вїхав автомобіль марки «Opel Zafira», реєстраційний номер 864ТКМ, країна реєстрації Естонія, в якому ОСОБА_2 повертався із приватної поїздки.

Під час перевірки бази даних ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що 13 жовтня 2013 року о 20 год. 59 хв. через пункт пропуску «Доманове - Мокрани» Ягодинської митниці ОСОБА_2 ввіз на митну територію України автомобіль марки «VAZ 2110» VIN №ХТА3907, реєстраційний номер 456 APG без письмового декларування та сплати усіх митних платежів.

Враховуючи наявність інформації в базі даних ПІК «Інспектор-2006» та АСМО з'ясовано, що даний транспортний засіб був ввезений для особистого користування з метою транзиту за спрощеною формою митного контролю «зелений коридор» через пункт пропуску «Доманове - Мокрани» Ягодинської митниці на митну територію України, відповідно до ч.1 ст.381 МК України.

Станом на 16 липня 2017 року зазначений транспортний засіб з митної території України не вивозився та у інший митний режим не поміщений.

Постановою в.о. Львівської митниці ДФС ОСОБА_3 від 07 серпня 2017 року позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 8500 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень встановлених чинним законодавством України, факт перевищення ОСОБА_2 встановленого ст.95 МК України строку доставки автомобіль марки «VAZ 2110» VIN №ХТА3907, реєстраційний номер 456 APG до митного органу призначення підтверджується матеріалами справи та не спростований позивачем належними доказами.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Ст.95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України передбачено ст.381 МК України.

Ст.470 МК України встановлена відповідальність за порушення строків доставки товарів, транспортних засобів, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів.

Ч.3 ст.470 МК України передбачає, що перевищення встановленого ст.95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Ч.1 ст.494 МК України передбачає, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Як встановлено судом першої інстанції, 13 жовтня 2013 року о 20 год. 59 хв. через пункт пропуску «Доманове - Мокрани» Ягодинської митниці ОСОБА_2 ввіз на митну територію України автомобіль марки «VAZ 2110» VIN №ХТА3907, реєстраційний номер 456 APG.

Станом на 16 липня 2017 року зазначений транспортний засіб з митної території України не вивозився та у інший митний режим не поміщений, будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимог ст.460 МК України позивач не надав.

Відповідно до ст.95, 192 МК України до строку перебування транзитних товарів на митній території України не включається час дії аварії чи обставин непереборної дії.

Ч.1 ст.460 МК України передбачає, що вчинення порушень митних правил, передбачених ст.470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що доказів вивезення транспортного засобу за межі митної території України, чи неможливості його доставки до митного органу ОСОБА_2 не надав, як і не надав жодних доказів про повідомлення митного органу про неможливість вивезення транспортного засобу за межі митної території України, і судом таких не здобуто.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що сам позивач не заперечує факт не вивезення транспортного засобу у встановлений ст.95 МК України строк, покликається лише на те, що сплив строк притягнення до відповідальності, оскільки це правопорушення не є триваючим.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на те, що правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України не є триваючим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Зміст вказаної норми не містить вичерпного переліку порушень митних правил, які є триваючими.

Колегія суддів звертає увагу на те, що триваючими є правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Правопорушення передбачене ст.470 МК України щодо невивезення автомобіля, що перебуває під митним контролем і щодо якого існує обов'язок вивезення за межі України, характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, тобто є триваючим, а тому адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цього правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що факт перевищення ОСОБА_2 встановленого МК України строку доставки марки «VAZ 2110» VIN №ХТА3907, реєстраційний номер 456 APG до митного органу відповідач виявив 16 липня 2017 року.

Враховуючи, що будь-яких інших даних щодо більш раннього виявлення вчиненого позивачем правопорушення судом не встановлено, тому саме з вказаної дати необхідно починати відлік строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 серпня 2017 року, не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення вчинення ОСОБА_2 правопорушення, Львівська митниця прийняла постанову у справі про порушення митних правил № 3483/20900/17, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Таким чином, притягнення позивача до відповідальності відбулося в межах строків, визначених ч.1 ст.467 МК України.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, притягнення позивача до відповідальності відбулося в межах строків, визначених ч.1 ст.467 МК України, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 10 жовтня 2017 року у справі № 461/6241/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_4