Справа № 237/3659/17
Суддя: Ліпчанський С. М.
Дата ухвалення: 2017-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 237/3659/17
Провадження № 2-а/237/99/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

06.11.17 року м. Курахове

Мар'їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Ліпчанського С.М.,

секретаря Бахтіярової Н.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Дешева І. В., Литвиненко Ю. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Курахове Мар'їнського району Донецької області адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області про захист порушеного невизнаного права та зобов'язання поновлення та виплати пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

-визнати незаконними дії Управління Пенсійного Фонду України в Мар'їнському районі Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 14.03.2017 року.

-зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Мар'їнському районі Донецької області поновити виплату пенсії ОСОБА_1, починаючи з 14.03.2017 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Рішенням № 656 від 19.05.2017 року Відповідачем було відмовлено Позивачу у призначенні пенсії за віком згідно п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» оскільки немає необхідного пільгового стажу роботи, а загальний стаж роботи Позивача склав - 26 років 5 місяців 11 днів. Відповідно до вказаного та враховуючи відсутність необхідного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком, Відповідачем і було прийняте рішення, яке і оскаржується Позивачем.

Відповідач виніс Рішення № 656 від 19.05.2017 року, яким відмовив Позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відмовляючи Позивачеві в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, Відповідач зазначає, що періоди роботи з 07.12.1982 року по 14.09.1988 рік в якості слюсаря з ремонту метало обладнання 4 розряду, не можуть бути зараховані в якості пільгового стажу, оскільки Позивач не надав оригінал Довідки № 574 від 12.04.2011 року про роботу у ВАТ «Макіївський металургійний комбінат»

Період роботи з 06.05.2014 року по 31.01.2017 рік в якості електрозварника у ТОВ «Соціально-промислове будівництво «Енерго» неможливо зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 2 Згідно трудової книжки, оскільки відсутня інформація про роботу в шкідливих умовах протягом повного робочого дня та проведення атестації робочого місця за даною професією.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, вважає бездіяльність відповідача протиправною і такою, що порушує його конституційні права на отримання пенсії, яка є його єдиним джерелом доходу та просить суд захистити його право на отримання пенсії. Зазначив, що інших соціальних виплат окрім пенсії не отримує.

Представники відповідача Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області позивні вимоги позивача не визнала, у задоволенні позову просили відмовити.

Як вбачається з паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 виданого Гірницьким РВММУ УМВС України в Донецькій області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є особою пенсійного віку отримує пенсію.

З довідки від 14.03.2017 року за № ОСОБА_1 взят на облік, як внутрішньо переміщена особа.

Рішенням № 656 від 19.05.2017 року, відмовлено Позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно ч.5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Аналогічна норма міститься в постанові ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку)пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивач, дотримуючись вимог законодавства звернувся на адресу Відповідача з відповідною заявою про призначення пенсії. Обставини, на які посилається Відповідач в своєму Рішенні від 19.05.2017 року, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідач, відмовляючи Позивачеві в призначенні пенсії, взагалі не прийняв до уваги Довідку від 12.04.2013 року № 236, яка підтверджує той факт, що Позивач в період з 07.12.1982 року по 14.09.1988 рік, працював на «Макіївський металургійний комбінат» повний робочій день. Проте в Довідці наявна інформація про те, що за вказаний період роботи період роботи Позивач виконував роботу, яка надає право на пенсію за пільговими умовами, оскільки Позивач виконував роботу за професією слюсаря з ремонту металургійного обладнання мартенівського цеху. Ці професії та роботи, передбачені Списком № 2 розділом IV підрозділу 2 а, згідно з Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.

Період роботи з 06.05.2014 року по 31.01.2017 рік, Позивач виконував роботу, з шкідливими та тяжкими умовами праці, зайнятість в яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, за професією електрогазозварника в металургійному виробництві, що передбачено Списком № 2 відповідно Постанови Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.

Положеннями ст. 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно із ч. 1 ст. 47 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

У ст. 49 цього Закону зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 ст. 49 цього Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених Законом № 1058.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються із рішеннями ЄСПЛ, так, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні в справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У п. 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечено без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відтак суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати пенсії та зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії з квітня 2017 року підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області про зупинення (припинення) виплати пенсії та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області зобов'язання утриматись від подальшого призупинення пенсії суд зазначає наступне.

На підставі викладеного, керуючись ст. 46 Конституції України, ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», ст. 47, 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за № 1058-IV, ст. ст. 2, 7, 11, 71, 94, 159-163, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області про захист порушеного невизнаного права та зобов'язання поновлення та виплати пенсії задовольнити.

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного Фонду України в Мар'їнському районі Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 14.03.2017 року.

Скасувати рішення № 656 від 19.05.2017 року "Про відмову в призначенні пенсії".

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Мар'їнському районі Донецької області поновити виплату пенсії ОСОБА_1, починаючи з 14.03.2017 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду Українип в Мар'їнському районі Донецької області, , судовий збір в розмірі 640,00 гривень на користь держави.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецької апеляційного адміністративного суду через Мар'їнський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя С.М. Ліпчанський

Дата документу 06.11.2017