Справа № 626/1826/17
Суддя: Константинов Д. С.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 626/1826/17
Провадження № 2-а/626/48/2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

24.11.2017 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Константинова Д.С.,

при секретарі Краєвій А.Г.,

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Красноградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Красноградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови йому в перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок призначеного грошового утримання з 12.10.2017 року в розмірі 90% грошового утримання судді, та виплатити різницю призначеного грошового утримання з 12.10.2017 року до набрання законної сили цим судовим рішенням.

Позовні вимоги обґрунтував тими обставинами, що на посаду судді Кегичівського районного суду Харківської області він був призначений Указом Президента України № 1001/2002 від 11.11.2002 року і згідно з постановою Верховної Ради України від 22.05.2008 року № 300-VI він обраний на посаду судді безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року № 1545-VIІІ його звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку. Відповідно до наказу Кегичівського районного суду Харківської області № 02-03/35 від 28.09.2016 його відраховано зі штату суду.

Красноградським обєднаним управлінням ПФУ Харківської області йому призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 80% грошового утримання судді, зарахувавши до стажу судді, який дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання лише стаж роботи на посаді судді 13 років 09 місяців 4 дні. Відповідач відмовив у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період роботи в органах прокуратури, що в сукупності зі стажем роботи на посаді судді становить 39 років 05 днів, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90 % від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідач надав письмові заперечення, у яких проти вимог, викладених в адміністративному позові, заперечив у повному обсязі. Зазначив, що при обчисленні розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці діяв в рамках чинного законодавства. Позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді, яке призначено на підставі Закону України «Про статус суддів» № 14026-VІІІ від 02.06.2016 року. В Законі не вказано, що до стажу судді зараховується робота в органах прокуратури. Управлінням обраховано стаж судді, який не перевищує 20 років, у зв'язку з чим підстави для застосування іншої відсоткової ставки ніж 80 % від грошового утримання судді плати відсутні. На підставі зазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на посаду судді Кегичівського районного суду Харківської області був призначений в межах п'ятирічного строку Указом Президента України № 1001/2002 від 11.11.2002 року і згідно з постановою Верховної Ради України від 22.05.2008 року № 300-VI обраний на посаду судді безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року № 1545-VIІІ «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до наказу Кегичівського районного суду Харківської області № 02-03/35 від 28.09.2016 його відраховано зі штату суду у зв'язку з виходом у відставку і йому наданий розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового отримання судді у відставці. З наданого розрахунку вбачається, що стаж його роботи на посаді судді, голови Кегичівського районного суду Харківської області становить 13 років, 09 місяців, 04 дні, а стаж роботи на посаді слідчого, прокурора, помічника прокурора прокуратури Кегичівського району становить 23 роки 02 місяці 11 днів, служба в армії 02 роки 20 днів, усього стаж роботи станом на 28.09.2016 року становить 39 років 5 днів. Вказані відомості підтверджуються записами в його трудовій книжці.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Красноградському обєднаному управлінні ПФУ Харківської області і йому призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 80% грошового утримання судді.

09.10.2017 року звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку та виплати йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, відповідно до наявного стажу роботи на посаді судді, з урахуванням стажу роботи в органах прокуратури.

Відповідач відмовив у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж роботи в органах прокуратури, який становить 23 роки 02 місяці 11 днів, і дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 90 % від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Фактичною підставою звернення позивача з даним адміністративним позовом стало не зарахування до стажу роботи позивача на посаді судді, який впливає на розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період роботи в органах прокуратури Харківської області з 16.08.1978 року по 26.10.2001 року.

Станом на дату відрахування позивача зі штату Кегичівського районного суду Харківської області - 28.09.2016, набув чинності Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VШ від 02.06.2016, на підставі якого відповідачем проведено призначення щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1

У відповідності до п.25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIIІ від 02.06.2016 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

З урахуванням наведеного, вказаною нормою передбачено можливість збільшення грошового утримання судді на 2% за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років.

Положеннями ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-УШ) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Як вбачається з письмових доказів у справі, відповідачем зараховано до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, лише стаж роботи ОСОБА_1 безпосередньо на посаді судді 13 років 9 місяців 4 дні.

Разом з тим, станом на час призначення позивача на посаду судді правовідносини щодо набуття стажу, який дає право на вихід судді у відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Положеннями абз. 2 ч. 4 цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

З огляду на зазначене вище, наведеними нормами, чинними на час призначення позивача на посаду судді, було закріплено право на врахування періоду роботи на прокурорсько-слідчих посадах до стажу роботи на посаді судді.

В подальшому 07.07.2010 було прийнято Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VІ, відповідно до ч.І ст.131 якого (в редакції, чинній до 28.03.2015) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Аналогічні положення містить ст. 135 цього Закону в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд ", чинній з 28.03.2015.

Водночас, згідно з п.И Перехідних положень Закону № 2453-VІ судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у відповідача були відсутні підстави для виключення зі стажу роботи позивача на посаді судді, який дає право на вихід у відставку та впливає на розмір щомісячного довічного грошового утримання, періоду роботи позивача на прокурорських посадах в органах прокурори.

Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06.07.2016 по справі № П/800/426/14, яка в силу ч. 1 ст.244-2 КАС України є обовязковою для врахування.

Згідно з п. 7, 8, 11 ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", незалежність судді забезпечується, зокрема, окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом; належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді; правом судді на відставку.

Тобто гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що неодноразово було наголошено у рішеннях Конституційного Суду України ( від 03.06.2013 № З-рп/2013, від 22.05.2008 № Ю-рп/2008, від 11.10.2005 №8-рп/2005).

З урахуванням вищевикладеного, надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності".

Крім того, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 19.11.2013 №10-рп/2013 зокрема зазначив, що аналіз розділу VIII Конституції України та Закону України "Про судоустрій і статус суддів" дає підстави для висновку, що відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання.

З огляду на викладене, беручи до уваги, що згідно з нормами законодавства, чинними на час роботи позивача, останній набув права на врахування до стажу роботи на посаді судді періоду на прокурорських посадах прокуратури, суд вважає, що відповідачем протиправно відмовлено в призначенні ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Крім того, Законом України "Про вищу раду правосуддя", що набрав чинності 05.01.2017, внесені зміни у п. 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, висновок відповідача, що період роботи в органах прокуратури не враховується при визначенні відсотка заробітної плати під час призначення довічного грошового утримання спростовується проаналізованими вище нормами Законів України, викладеними обставинами та наданими доказами.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними засобами доказування правомірності свого рішення щодо відмови позивачу у зарахуванні до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання час роботи на посадах в органах прокуратури, натомість позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи положення статті 94 КАС України, на користь позивача підлягають стягненню 640,0 грн. судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 69-71, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Красноградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді.

Зобов'язати Красноградське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок призначеного грошового утримання з 12.10.2017 року в розмірі 90% грошового утримання судді, та виплатити різницю призначеного грошового утримання з 12.10.2017 року до набрання законної сили цим судовим рішенням.

Стягнути з Красноградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму 640 (шістсот сорок) грн. витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя