Справа № 522/17415/17
Суддя: Ільченко Н. А.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ровадження №2-а/522/1903/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Ільченко Н.А.,

при секретарі: Довгань Ж.А.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить поновити строки на оскарження постанови та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №1010 від 21 серпня 2017 року виконавчого комітету Одеської міської ради про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн..

В обґрунтування своїх вимог вказує, що постановою у справі про адміністративне правопорушення від 21.08.2017 року її, ОСОБА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700,0 гривень. Зазначену постанову ухвалено на підставі акту № 003276та протоколу № 003276/КП ЖКС «Чорноморський» від 15.08.2017 року. Позивач вважає, що адміністративною комісією не було вірно визначено суб'єкта адміністративного правопорушення за ст. 152 КУпАП, тому, відповідно, складено протокол та притягнуто до відповідальності не належну особу. З огляду на наведене позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Позивач ОСОБА_1 веде дану справу в суді через свого представника - ОСОБА_2, яка просила розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи.

Виконавчий комітет Одеської міської ради про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить зворотне поштове повідомлення, причину неявки свого представника суду не повідомив.

Судом установлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення №1010 від 21.08.2017 р. ОСОБА_1, як Голову правління ОСББ «Корольова 54», притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 1700,00 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 152 КпАП України.

Зазначену постанову ухвалено за результатами розгляду акту № 003276 та протоколу № 003276/КП ЖКС «Чорноморський» від 15.08.2017 року, згідно з цим протоколом ОСОБА_1, звинувачена у вчиненні правопорушення, передбаченого в ст. 152 КпАП України, а саме: 15 серпня 2017 року у АДРЕСА_1 виявлено та зафіксовано порушення положень п.п. 7.1.3., 7.2.10 Правил благоустрою території м. Одеси, що знайшло прояв в неналежному стані, а саме не покошена трава.

Відповідно до ст.152 КпАП України порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 7.2.10 Правил благоустрою території м. Одеси на територіях, які належить прибирати, необхідно проводити весь комплекс робіт, спрямований на наведення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження зелених насаджень, а саме: регулярно знищувати бур'яни, скошувати траву заввишки більше 10 см, видаляти сухостійні дерева та чагарники, видаляти сухе та поламане гілля та забезпечувати їх вивезення. Видалення сухостійних дерев та чагарників провадиться на підставі рішення Компетентного органу.

Відповідно до пункту 1, 2 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів об'єктів благоустрою державної та комунальної форм власності. Балансоутримувача об'єктів благоустрою, які перебувають у приватній власності, визначають їх власники.

Згідно підпункту 1 п. 2 ст. 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію; також, пункт 1 статті вказує на те, що підприємства, установи, організації забезпечують благоустрій земельних ділянок, наданих їм на праві власності чи праві користування відповідно до закону.

Відповідно до пункту 2 статті 28 України «Про благоустрій населених пунктів», охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об'єктах благоустрою, а також видалення дерев, які виросли самосівом, здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів залежно від підпорядкування об'єкта благоустрою, а на земельних ділянках, переданих у власність, наданих у постійне користування або в оренду, - за рахунок коштів їх власників або користувачів відповідно до нормативів, затверджених у встановленому порядку.

В листі Міністерства внутрішніх справ від 22.07.2010 р. N 10/5-4904 «Щодо обов'язку прибирати прилеглу територію» зазначено, що документами, що є підставою для визначення території підприємства, за яку воно несе відповідальність згідно зі статтею 152 КУпАП, є договір оренди чи свідоцтво на право власності на відповідну земельну ділянку.

Суд доходить висновку, що із зазначених норм випливає, що адміністративну відповідальність за неналежне утримання об'єктів благоустрою (їх частин) несуть саме особи, які є власниками, користувачами або балансоутримувачами зазначених об'єктів або земельних ділянок.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд приймає до уваги посилання позивача про поверховий розгляд відповідачем справи про адміністративне правопорушення, зокрема, факт неналежного з'ясування істотних обставин справи. Так, відповідачем не було враховано, що відповідно до Правил благоустрою території міста Одеси обов'язок щодо проведення всього комплексу робіт, спрямованого на наведення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження зелених насаджень, а саме: регулярного знищення бур'янів, скошування трави заввишки більше 10 см, видалення сухостійних дерев та чагарників, видалення сухого та поламаного гілля та забезпечення їх вивезення покладено на балансоутримувачів відповідних будинків, на придомовій території яких вказані насадження розташовані, проте, позивач не є балансоутримувачем вказаного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Судом було встановлено, що обов'язок з виконання Правил благоустрою території м.Одеси, в тому числі: проводити весь комплекс робіт, спрямований на наведення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження зелених насаджень, а саме: регулярно знищувати бур'яни, скошувати траву заввишки більше 10 см, видаляти сухостійні дерева та чагарники, видаляти сухе та поламане гілля та забезпечувати їх вивезення, покладається на балансоутримувача будинку, тобто на організацію житлово-комунального сервісу.

Так, згідно п. 1.9 Правил благоустрою території м. Одеси: балансоутримувач - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу, передбачену законодавством, звітність; здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законодавством;прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку;утримання будинків і прибудинкових територій - діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи із забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності не з'ясовано та не доведено права та обов'язки позивача щодо того приміщення, споруди, у зв'язку з неналежним утриманням якого його притягнуто до адміністративної відповідальності. З матеріалів справи про адміністративне правопорушення неможливо з'ясувати, з яких міркувань виходив відповідач під час визначення позивача в якості відповідальної особи, що має нести відповідальність за такий проступок.

Таким чином, відповідачем не доведено, що саме позивач є тією належною особою, яка, в силу положень Правил благоустрою території міста Одеси, повинна була вжити заходів зі скошування трави на прилеглій території, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідачем не було надано суду жодного доказу, який би спростовував твердження позивача та підтверджуючого законність і обґрунтованість постанови, що оскаржується.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За правилом частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведене правило покладає обов'язок доведення правомірності свого рішення на суб'єкта владних повноважень, відповідно, в цій категорії судових справ діє презумпція вини відповідача суб'єкта владних повноважень, що може бути заперечена за допомогою відповідних та достатніх доказів, що в цій справі вчинено не було.

Отже, відповідачем були порушені принципи всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття посадових осіб відповідача, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, особи, яка притягається до відповідальності; документів про працевлаштування вказаної особи на підприємстві, що перевіряється та інше), не було досліджено суть правопорушення та особу суб'єкта правопорушення.

Встановлені судом обставини надають суду підстави для висновку про обґрунтованість вимоги про скасування оскаржуваної постанови, у зв'язку з недоведеністю вини позивача та невірним встановленням суб'єкта правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може скасувати постанову і закрити провадження.

В адміністративному позові міститься вимога позивача про поновлення строку на оскарження постанови виконавчого комітету Одеської міської ради №1010 від 21.08.2017 року. Свою вимогу позивач обґрунтовую тим, що про існування та суть оскаржуваної постанови вона дізналася лише 06.09.2017 року, коли отримала її поштовим відправленням.

Згідно зі статтею 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Разом з цим, відповідно до абзацу першого частини другої, частини третьої статті 99 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не одержала її, оскільки, як вказує позивач, вона не приймала участі під час її винесення 21.08.2017 року. Крім того, з вищезазначеної постанови вбачається, що копію постанови ОСОБА_1 надіслано поштою лише 29.08.2017 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що пропуск строку звернення до суду ОСОБА_1 за захистом прав, свобод та інтересів, стався з поважних причин та підлягає поновленню.

За змістом статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 247, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 100, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з адміністративним позовом на постанову Виконавчого комітету Одеської міської ради №1010 від 21 серпня 2017 року по справі про адміністративне правопорушення.

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Визнати протиправною та скасувати постанову №1010 Виконавчого комітету Одеської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 21 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 Кодексу про адміністративні правопорушення України та стягнення з неї штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Н.А.Ільченко

27.11.2017