Справа № 727/8122/16-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/8122/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Слободян Г.М.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

23 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: ОСОБА_2, представник на підставі довіреності

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у перерахунку пенсії за віком з урахуванням індексації грошових доходів населення та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перерахувати пенсію за віком починаючи з 07.10.2009 року з урахуванням індексації грошових доходів населення та виплатити різницю з 07.10.2009 року по день звернення.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги викладені в апеляційній скарзі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 10 жовтня 2004 року ОСОБА_3 призначено пенсію за віком на загальних підставах. Починаючи з 01.02.2007 року позивачу припинено виплату пенсії та закрито пенсійну справу у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05 грудня 2012 року у справі №2а-242/12 позов задоволено: визнано дії УПФ України в м. Чернівцях з приводу відмови у поновленні виплати ОСОБА_3 пенсії за віком незаконними та зобов'язано відповідача нарахувати та виплачувати пенсію за віком, починаючи з 07 жовтня 2009 року.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.11.2013 року апеляційну скаргу УПФ в м. Чернівцях задоволено і рішення суду першої інстанції скасовано.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.02.2016 року скасовано постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду України від 14.11.2013 року, а постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.12.2012 року залишено в силі.

На виконання постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.12.2012 року та ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.02.2016 року позивачу з 07.10.2009 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області було поновлено виплату пенсії за віком. Сума нарахувань за період з 07.10.2009 року по 31.08.2016 року склала 31025,09 грн., розмір поновленої пенсійної виплати становить 374,67 грн.

У вересні представник позивача звернувся до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з заявою щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_3.

Листом Головного управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області №450/А-11 від 22.09.2016 представника позивача повідомлено, що рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05.12.2012 року по справі № 2а/242/2012 за позовом ОСОБА_3 щодо поновлення виплати пенсії та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 11.02.2016 року, виконано в межах покладених судом зобов'язань та відмовлено у перерахунку пенсії починаючи з 07.10.2009 року враховуючи суми індексації.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 цього ж Закону встановлює, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно частини 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Отже, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги і 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати" Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2001 року було прийнято постанову № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Відповідно до пункту 1 вказаного Порядку його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.

Аналіз даних правових норм свідчить про те, що компенсація можлива лише в тому разі, коли пенсія нарахована, але не виплачена.

Не отримані з вини пенсійного органу суми пенсії, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у разі проведених нарахувань.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки нарахувань пенсії у період з 01.02.2007 року відповідачем не проводилось, натомість останні були нараховані та виплачені на виконання рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 05 грудня 2012 року, яким поновлено виплату пенсії з 07 жовтня 2009 року, а тому відсутні підстави для виплати позивачу компенсації, передбаченої Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати".

Разом з тим, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон №1058) виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно із статтею 51 Закону №1058 у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року №25-рп/2009 положення пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону №1058 щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону №1058 держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Отже, з 7 жовтня 2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування".

Після прийняття вищевказаного рішення Конституційного Суду України і на теперішній час інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не прийнято.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач як громадянка України незалежно від країни свого проживання вправі користуватися конституційними правами, в тому числі і правом на пенсійне забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно з ч.3 ст.42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов'язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Статтею 43 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно з ст. 44 Закону вказаного Закону, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" врегульовані Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року.

Так дійсно, оскільки позивач є громадянкою України, а тому її розмір пенсії не повинен бути меншим, аніж установлено діючим законодавством, зокрема Конституцією України.

Однак, у спірних правовідносинах Пенсійний орган діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законами України, так як у останнього відсутні правові підстави для проведення перерахунку поновленої пенсії починаючи з 07 жовтня 2009 року з урахуванням індексації.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що у матеріалах справи наявне розпорядження ГУ УПФ м.Чернівці №183292 від 07.09.2016 року щодо призначення пенсії ОСОБА_3. В даному розпорядженні наявні виправлення, зокрема розмір пенсії закреслено та вказано інший.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виправлень у розпорядженнях про призначення, перерахунку пенсії не передбачено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушеного права, зокрема останній необхідно звернутися до Пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії та приведення її у відповідність до Законів України.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, разом з тим, не у повному обсязі врахував зазначені вище обставини та невірно обрав мотиви для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, змінити постанову суду. Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірною бездіяльність та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії змінити з підстав відмови в позові з мотивів викладених в даному судовому рішенні.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 листопада 2017 року.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сторчак В. Ю.