Справа № 826/7728/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

16 листопада 2017 року м. Київ № 826/7728/16

Окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качура І.А., за участю секретаря Денисенко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Київської області про поновлення на роботі,

за участі представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

від відповідача: Шиленко М.В.

від відповідача: Юхименко В.І.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до Прокуратури Київської області, в якому, з урахуванням зміни предмету позову, просив:

Змінити наказ №26-к та запис в трудовій книжці серії НОМЕР_1 щодо формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з Прокуратури Київської області із «звільнений з обійманої посади за вчинення проступку, який порочить працівника прокуратури (ч. 1 ст. 8, п. 5 ст. 9, ст.. 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України)» на «звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України» і дату звільнення з « 23 жовтня 2014 року» виправити на « 06 жовтня 2014 року».

В обґрунтування позову зазначив, що він працював в органах прокуратури Київської області з 01.02.2010 року.

З 15 жовтня 2013 року, обіймав посаду слідчого в особливо важливих справах першого слідчого управління прокуратури області.

23 жовтня 2014 року, як зазначає позивач, його ознайомили з висновком службового розслідування, відповідно до якого прийнято рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, що обґрунтовано наявністю кримінального провадження, оголошення позивачу підозри з подальшим обранням щодо останнього міри запобіжного заходу та відсторонення від посади.

24 жовтня 2014 року позивачем отримано лист, у якому Прокуратура Київської області повідомила позивача про його звільнення на підставі Наказу №26к від 23.10.2014 року та пропонувала ознайомитись з цим Наказом та отримати трудову книжку.

В подальшому, позивачу стало відомо, що на підставі висновку службового розслідування відповідачем було видано наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності №26к від 23.10.2014 року відповідно до ст. ст. 46-2,48 Закону України «Про прокуратуру України», ч. 1 ст. 8, п. 5 ст. 9 та ст.. 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України за вчинення проступку, що порочить працівника прокуратури та порушення Присяги працівника прокуратури, порушення вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівника прокуратури та вказаним наказом було звільнено з займаної посади.

З таким висновком службового розслідування та прийнятим на його підставі рішенням про дисциплінарну відповідальність позивач не погоджується, вважає їх безпідставними та незаконними, оскільки, як зазначає позивач, органи внутрішньої безпеки Генеральної прокуратури України до участі в проведенні службового розслідування не залучалися.

Крім того, позивач зазначає, що, на його думку, в порушення вимог Інструкції, посадові особи Відповідача провели службове розслідування формального, спираючись лише на надані слідчим процесуальні документи, зокрема, на повідомлення про підозру від 25.09.2014 року, не встановили дійсних обставин та подій.

Також, позивач вказує на те, що повідомлення слідчого Генеральної прокуратури ОСОБА_5 про оголошення позивачу підозри 25.09.2014 року за ч. 3 ст. 368 КК України, яке стало підставою для проведення службової перевірки є, на думку позивача, сфальсифікованим з огляду на наступне.

25.09.2014 року слідчим в особливо важливих справах п'ятого слідчого відділу управління розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_5, в присутності захисників позивача, а також інших осіб, позивачу було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В подальшому, відповідно до висновку почеркознавчого дослідження письмового повідомлення про підозру від 25.09.2014 року, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_6 у графі «Погоджено Старший прокурор Другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України молодший радник юстиції ОСОБА_6» виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою.

Тобто, як вказує позивач, 25.09.2015 року йому вручено фальшиве повідомлення про підозру, яке прокурор ОСОБА_6 не підписувала та не затверджувала, на підставі цього, на думку позивача, його фактично незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності, поміщено до ІТТ на 4 доби та направлено до суду під вартою, незаконно проведено службове розслідування та звільнено з займаної посади.

За даним фактом прокуратурою міста Києва зареєстроване кримінальне провадження та проводиться досудове розслідування за ч. 2 ст. 366 КК України - за фактом службового підроблення працівниками ГПУ, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді незаконного звільнення ОСОБА_7 з роботи.

11.05.2016 року старшим слідчим прокуратури м. Києва позивачу було вручено пам'ятку про процесуальні права та обов'язки потерпілого у кримінальному провадженні №0000192 від 02.03.2016 року за ч. 2 ст. 366 КК України, тобто, як вказує позивач, 11.05.2016 року фактично констатовано факт порушення його конституційних прав та визнано його потерпілим від службового підроблення, вчиненого працівниками Генеральної прокуратури України.

Тобто, позивач наголошує на тому, що достовірно про факт порушення прав, йому обґрунтовано стало відомо лише 11.05.2016 року, а саме коли слідчим позивача було визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 0000192 від 02.03.2016 року за ч. 2 ст. 366 КК України та в цей же день вручено пам'ятку про процесуальні права та обов'язки потерпілого.

Вважає, що вказані обставини свідчать про не порушення ним ч. 4 ст. 99 КАС України в частині дотримання встановленого місячного строку для звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки місячний строк, на думку позивача, закінчується 11.06.2016 року.

Крім того, позивач зазначає, що 11.08.2014 року на адресу прокуратури Київської області надійшов лист за підписом прокурора Закарпатської області, згідно якого останній повідомив про розгляд рапорту ОСОБА_1 та просив прокурора Київської області висловити свою думку щодо можливості звільнення ОСОБА_1 в порядку переведення до органів прокуратури Закарпатської області та просив направити особову справу ОСОБА_7

В подальшому, 22.09.2014 року позивачем було подано рапорт до відділу роботи з кадрами, в якому останній просив прокурора Київської області звільнити його з посади слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області з 30.09.2014 року.

30 вересня 2014 року позивач дізнався, що листом №11-826 вих-14 від 23.09.2014 року прокурор Закарпатської області Сидорчук О. повідомляє прокурора Київської області про відсутність можливості працевлаштування та просить залишити лист про звільнення ОСОБА_1 без розгляду.

Однак, як зазначає позивач, свій рапорт він не відкликав, оскільки офіційно подав до відділу роботи з кадрами та вважає, що по вказаному рапорту повинно бути прийняте рішення.

Просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.05.2016 року відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві та заяві про зміну предмета позову.

Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному обсязі. Просили суд залишити позовну заяву без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строків звернення до адміністративного суду з вказаним позовом.

Заслухавши клопотання представника відповідача Шиленко М.В., думку представника відповідача Юхименко В.І., пояснення позивача, дослідивши документи і матеріали справи, суд встановив наступне:

Частиною 3 ст. 99 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У відповідності до п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що позивача було призначено з 15 жовтня 2013 року на посаду слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області на підставі Наказу Прокуратури Київської області №1600к від 15.10.2013 року.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до Розпорядження Прокурора Київської області від 30.09.2014 року №151 комісією у складі заступника Прокурора Київської області державного радника юстиції 3 класу ОСОБА_8, начальника відділу роботи з кадрами прокуратури області старшого радника юстиції ОСОБА_9, начальника організаційно-контрольного відділу старшого радника юстиції ОСОБА_10, старшого прокурора відділу роботи з кадрами прокуратури області юриста 1 класу ОСОБА_11 проведено службове розслідування за фактом отримання неправомірної вигоди Позивачем, за результатами якого Відповідачем складено Висновок службового розслідування за фактом отримання неправомірної вигоди слідчим в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_1 від 23 жовтня 2014 року (надалі - Висновок службового розслідування), копія якого наявна в матеріалах справи.

Як зазначено у Висновку службового розслідування, приводом для службового розслідування стало повідомлення старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та Ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва щодо позаслужбових дій Позивача. Під час службового розслідування, зокрема встановлено, що Позивачем відповідно до доручення начальника першого слідчого відділу від 27.03.2014 року здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000008, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань прокурором Богуславського району 28.03.2013 за рапортом прокурора прокуратури щодо самостійного виявлення прокурором кримінального правопорушення за результатами перевірки в порядку нагляду щодо виявлення в діях працівників Держкомзему в Богуславському районі зловживань в інтересах третіх осіб при наданні висновків про погодження землевпорядної документації щодо відведення земельних ділянок у власність 17 громадянам загальною площею 2,04 га вартістю 76296 грн., які мали обмеження на їх використання, оскільки відносяться до земель лісового фонду. 24 вересня 2014 року, приблизно о 17 годині 20 хвилин, Позивачем одержано від ОСОБА_12 у якості неправомірної вигоди грошові кошти у розмірі 40000 грн. за непритягнення його до кримінальної відповідальності у вищевказаному кримінальному провадженні.

Наказом Відповідача "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 23 жовтня 2014 року №26к, за вчинення проступку, що порочить працівника прокуратури та порушення Присяги працівника прокуратури, вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_1 звільнено з посади слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області.

Відповідно до частини першої ст. 46-2 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-XII (надалі - Закон №1789-XII), зокрема прокурори і слідчі можуть бути звільнені з роботи на загальних підставах, передбачених законодавством про працю.

А згідно з частиною другою цієї ж статті, прокурори і слідчі підлягають звільненню з органів прокуратури, у тому числі з позбавленням класного чину, також у таких випадках: недотримання пов'язаних із проходженням служби в органах прокуратури вимог, передбачених частиною шостою статті 46 цього Закону, та інших вимог і обмежень, які встановлюються законом; порушення "Присяги працівника прокуратури" чи відмови від її прийняття; набрання законної сили обвинувальним вироком щодо них; за результатами атестації у разі невідповідності працівника займаній посаді; припинення громадянства України; притягнення до відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України; набрання законної сили судовим рішенням, відповідно до якого працівника притягнуто до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" у разі неможливості або відсутності згоди на переведення на іншу посаду у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі.

Позивачем прийнято Присягу працівника прокуратури 10 лютого 2011 року.

Зі змісту позовної заяви та заяви про зміну предмету позову вбачається, що про звільнення з органів прокуратури позивач дізнався 24 жовтня 2014 року.

Згідно з ч.1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Таким чином, останнім днем звернення до суду з вказаною позовною заявою є 24 листопада 2014 року.

У відповідності до штампу Окружного адміністративного суду м. Києва, ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом 24.05.2016 року.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно того, що про порушення своїх прав позивачу стало відомо 11.05.2016 року, тобто з моменту, коли його було визнано потерпілим у кримінальному провадженні №0000192 від 02.03.2016 року за ч. 2 ст. 366 КК України, а тому встановлений законодавством місячний строк для звернення до суду позивачем пропущено не було, оскільки зі змісту Наказу № 26к від 23.10.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» вбачається, що ОСОБА_1 звільнено з посади слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області за вчинення проступку, що порочить працівника прокуратури та порушення Присяги працівника прокуратури, вимог Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури.

Враховуючи той факт, що позивачем оскаржується формулювання причин звільнення його з посади слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області, викладених у Наказі № 26к від 23.10.2014 року, а також з урахуванням того, що про підстави звільнення ОСОБА_1 було відомо ще 24.10.2014 року, суд приходить до висновку про те, що позивачем було пропущено строк звернення до адміністративного суду з вказаним позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд, своєю ухвалою залишає позову заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За таких обставин, враховуючи той факт, що причини пропуску місячного строку для звернення до суду з вказаним позовом судом не визнані поважними, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду.

Керуючись п.5 ч.1 ст.155, ст.160, ст.165 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача Прокуратури Київської області про залишення позовної заяви без розгляду - задовольнити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Прокуратури Київської області про поновлення на роботі - залишити без розгляду.

Роз'яснити позивачеві ч. 3 ст. 155 КАС України, що після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, позивач має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.254 КАС України. Ухвала може бути оскаржена у порядку і строки, встановлені ст.ст.185-187 КАС України відповідно.

Суддя І.А. Качур