Справа № 826/2551/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 листопада 2017 року № 826/2551/17

Окружний адміністративний суд міста Києва під головуванням судді Келеберди В.І. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", треті особи: публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», Національний Банк України, про визнання протиправним і скасування рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі - Відповідач та/або уповноважена особа), та просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення від 01 грудня 2015 року № 2677 Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» оформленого повідомленням про нікчемність Договору про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору від 14 грудня 2007 року № 2242/1/Zфквіп-07, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Німченко О.Є за реєстровим № 8555д, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 і посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. 02 вересня 2014 року за реєстровим № 6767;

визнати протиправним та скасувати рішення від 01 грудня 2015 року № 2675 Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» оформленого повідомленням про нікчемність Договору купівлі-продажу прав вимоги від 02 вересня 2014 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра і гарантія».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 02 вересня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору від 14 грудня 2007 року № 2242/1/Zфквіп-07, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Німченко О.Є за реєстровим № 8555д, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. за реєстровим № 6767.

Цього ж дня було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК Довіра та гарантія»

14 листопада 2016 року представником ПАТ «Дельта Банк» подано позовну заяву до факторингової компанії ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», третя особа ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу права вимоги від 02 вересня 2014 року недійсним, з якої позивач дізнався про наявність повідомлень відповідача від 01 грудня 2015 року № 2677 та 2675 про нікчемність зазначених договорів.

Позивач вважає зазначені рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" проти позову заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

Судом на підставі частини четвертої статті 122 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

В силу частини першої статті 41 КАС України,суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Український Промисловий Банк» укладено кредитний договір № 2242/ФКВ-07, відповідно до умов якого, позивач отримує кредит у сумі 100000 доларів США, терміном погашення (повернення) до 13 грудня 2010 року.

На виконання умов зазначеного договору позивач уклав 14 грудня 2007 року з ТОВ «УКРПРОМБАНК» договір іпотеки № 2242/1/Zфквіп-07, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Німченко О.Є. за реєстровим № 8556д.

В іпотеку було передано належну на праві власності позивачу земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Ірпінський район, смт Гостомель, вул. Зоряна, 12, загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер :01:088:0081.

Окрім того, 14 грудня 2007 року між ТОВ «УКРПРОМБАНК» (як кредитором) та ОСОБА_6 (як поручителем) та ОСОБА_1 (як божником) укладено договір поруки № 2242/ Zфпор-07, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за виконання Божником зобов'язань за кредитним договором, за яким останній зобов'язаний до 13 грудня 2010 року повернути кретин у розмірі 100000,00 доларів США, сплатити проценти та штрафні санкцій у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором. Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків.

В подальшому ТОВ "Укрпромбанк" на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов'язань відступив права первісного кредитора за вищезазначеними договорами, а також забезпечувальними правочинами, на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк".

23 вересня 2009 року відповідно до акту приймання-передачі № 689 ПАТ «Дельта Банк» прийняв по клієнту ОСОБА_1 договори за зобов'язаннями перед ТОВ «УКРПРОМБАНК».

31 липня 2014 року протоколом засідання кредитного комітету № 37/11-1 АТ «Дельта Банк» прийнято рішення про зміну умов кредитування ОСОБА_1 за кредитним договором № 2242/ФКВ-07 від 14 грудня 2007 року.

На виконання даного рішення ОСОБА_1 прийнято умови по зміні умов кредитування та сплачено Банку суму у розмірі 25000 тисяч доларів США (одним платежем). Вказане підтверджується копією квитанції № 73208406 від 02 вересня 2014 року проведену Київським відділенням № 5 АТ «Дельта Банк».

Зважаючи на те, що позивачем виконано пункт протоколу про внесення 25000 доларів США, Банком 02 вересня 2014 року укладено з товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» договір про відступлення права вимоги по зобов'язанням ОСОБА_1 та укладено договір про розірвання дії договору іпотеки № 2242/1/ Zфквіп-07.

На думку позивача, правовідносини між ним та ПАТ «Дельта Банк» припинилися у вересні 2014 року у зв'язку з виконанням кредитного договору.

Разом з тим 14 листопада 2016 року представником ПАТ «Дельта Банк» подано позовну заяву до факторингової компанії ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», третя особа ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу права вимоги від 02 вересня 2014 року недійсним, з якої позивач дізнався про наявність повідомлень відповідача від 01 грудня 2015 року № 2677 та 2675 про нікчемність зазначених договорів.

Так, повідомленням № 2677 від 01 грудня 2015 року позивача повідомлено про нікчемність договору про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору від 14 грудня 2007 року № 2242/1/Zфквіп-07, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Німченко О.Є за реєстровим № 8555д, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 і посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. 02 вересня 2014 року за реєстровим № 6767.

Повідомленням № 2675 від 01 грудня 2015 року позивача повідомлено про нікчемність договору купівлі-продажу права вимоги від 02 вересня 2014 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Вказані повідомлення містять посилання на частину другу статті 215 ЦК України та частину третю статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як на підставу їх нікчемності.

Позивач зауважує, що вказані повідомлення ним не отримувалися, однак вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи, вислухавши пояснення сторін, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному досліджені доказів, дійшов до наступних висновків.

30 жовтня 2014 року Національним банком України було прийнято Постанову № 692/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії проблемних». Відповідно до зазначеної Постанови було прийнято рішення про віднесення АТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, Банку було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності Постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк", згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк".

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича. Тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" запроваджено строком на три місяці з 03 березня по 02 червня 2015 року включно.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла 08 квітня 2015 року рішення № 71 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02 березня 2015 року № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "Дельта Банк".

Згідно з даним рішення тимчасову адміністрацію в ПАТ "Дельта Банк" запроваджено строком на шість місяців з 03 березня по 02 вересня 2015 року включно.

Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03 серпня 2015 року №147 строк дії тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" продовжено до 02 жовтня 2015 року .

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 02 жовтня 2015 №181 "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Дельта Банк", визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову Владиславу Володимировичу на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Виконуючи обов'язки та здійснюючи надані повноваження, Уповноважена особа Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» на підставі наказу від 11 березня 2015 року № 67 створено Комісію з передвіки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями.

В подальшому, на виконання Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб комісією з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями АТ «Дельта Банк» було здійснено перевірку договорів (інших договорів) за кредитними операціями, на предмети виявлення договорів (інших договорів), що є нікчемними з підстав, передбачених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон).

Протоколом від 25 вересня 2015 року № 74 засідання Комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями АТ "Дельта Банк", затверджено результати перевірки якою виявлено ознаки нікчемності, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Договору купівлі продажу прав вимоги та Договору про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору № 2242/1/Zфквіп-07, посвідченого 02 вересня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. за реєстровим № 6767.

Враховуючи заявлені позовні вимоги, суд вважає необхідним дослідити правомірність рішення відповідача про визнання нікчемним договору купівлі-продажу права вимоги від 02 вересня 2014 року, укладеного між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", винесеного у вигляді повідомлень про нікчемність від 02 вересня 2014 року № 2675, а також договору про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору № 2242/1/Zфквіп-07 укладеного між позивачем та АТ «Дельта Банк», винесеного у вигляді повідомлення про нікчемність від 01 грудня 2015 року № 2677.

Відповідно до частини першої та другої статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлюються Законом.

Відповідно до статті 4 Закону основним завданням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Зі змісту статті 34 Закону вбачається, що після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку. З цією метою виконавчою дирекцією Фонду з числа працівників призначається уповноважена особа Фонду.

Частиною четвертою вищезазначеної статті визначено, що тимчасова адміністрація запроваджується на строк, що не перевищує три місяці, а для системно важливих банків - шість місяців. За обґрунтованих підстав зазначені строки можуть бути одноразово продовжені на строк до одного місяця. Тимчасова адміністрація припиняється після виконання плану врегулювання або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

На виконання покладених функцій, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб наділена певними повноваженнями та обов'язками, визначеними статтями 37 та 38 Закону.

Зокрема, частиною другою статті 38 Закону встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

При цьому, пунктом 1 частини четвертої зазначеної статті визначено, що уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

З аналізу статті 38 Закону вбачається, що вищезазначені заходи спрямовані на забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку.

Таким чином, перевірка правочинів, укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації є обов'язком уповноваженої особи Фонду.

Враховуючи, що тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено з 03 березня 2015 року, а договір про внесення змін і доповнень до Іпотечного договору № 2242-1-Zфквіп-07 та договір купівлі-продажу прав вимоги укладено 02 вересня 2014 року, відповідач був зобов'язаний здійснити перевірку цих договорів на предмет наявності ознак нікчемності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваних рішень у формі повідомлень про нікчемність правочинів, відповідач діяв на підставі та у межах передбачених Законом повноважень, використовуючи повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Щодо способу реалізації даного повноваження, суд зазначає, що Законом не передбачено порядку та форми реалізації уповноваженою особою Фонду повноваження з перевірки правочинів на предмет виявлення нікчемних. Нормою Закону визначається лише обов'язок здійснити повідомлення сторін про нікчемність таких договорів.

З письмових заперечень відповідача вбачається, що на виконання обов'язків, передбачених пунктом 4 частини другої статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноваженою особою Фонду за вихідним № 2673-2678 від 01 грудня 2015 року на адреси Позивача та ТОВ «Довіра та гарантія», направлено повідомлення про нікчемність договорів.

Разом з тим про наявність винесених Уповноваженої особою повідомлень позивач дізнався лише з позовної заяви від 14 листопада 2016 року представника ПАТ «Дельта Банк» до факторингової компанії ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», третя особа ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу права вимоги від 02 вересня 2014 року недійсним.

Уповноваженою особою Фонду Кадировим В.В. у повідомлені від 01 грудня 2015 року № 2677 про нікчемність договору про внесення змін і доповнень до Іпотечного договору, з посиланням на частину другу статті 215 ЦК України, визначено підстави нікчемності правочину, передбачені пунктами 1, 2 частини третьої статті 38 Закону.

Разом з тим, у повідомленні від 01 грудня 2015 року № 2675 про нікчемність договору купівлі-продажу права вимоги, з посиланням на частину другу статті 215 ЦК України визначено підстави нікчемності правочину, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини третьої статті 38 Закону:

Відповідно до пунктів 1-3 частини третьої статті 38 Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

- банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

- банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

- банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Положеннями Закону не встановлено вимог до форми та змісту повідомлення про нікчемність.

Разом з тим, суд зазначає, за своєю правовою природою таке повідомлення носить характер рішення, яке приймається суб'єктом владних повноважень на виконання покладеної на нього державою функції.

Частиною третьою статті 2 КАС України закріплено загальні критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, у тому числі щодо його обґрунтованості, тобто винесення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Законодавче закріплення цих критеріїв-принципів дає можливість сформувати уявлення про якість та природу належних рішень чи дій, які має очікувати від суб'єкта владних повноважень особа, щодо прав та законних інтересів якої ці рішення прийнято.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає на необхідне надати оцінку обґрунтованості оскаржуваних рішень.

За змістом статті 38 Закону право визнання правочинів нікчемними не є абсолютним, а кореспондується обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочинів недостатньо для визнання їх такими.

Як зазначалось вище, протоколом засідання кредитного комітету від 31 липня 2014 року № 37/11-1 АТ «Дельта Банк» прийнято рішення про зміну умов кредитування ОСОБА_1 за кредитним договором № 2242/ФКВ-07 від 14 грудня 2007 року.

На виконання даного рішення ОСОБА_1 прийнято умови по зміні умов кредитування та сплачено Банку суму у розмірі 25000 тисяч доларів США (одним платежем).

Вказані обставини підтверджуються копією квитанції № 73208406 від 02 вересня 2014 року проведену Київським відділенням № 5 АТ «Дельта Банк».

За таких обставин, 02 вересня 2014 року і було укладено Договір про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору, згідно з яким Іпотечний договір з 02 вересня 2014 року було розірвано та припинено іпотеку і заборону відчужень не рухомого майна.

Крім того, між Банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» 02 вересня 2014 року укладено договір про відступлення права вимоги по зобов'язанням ОСОБА_1

Відповідно до пункту 2.3 договору купівлі-продажу від 02 вересня 2014 року права вимоги переходять від продавця (публічного акціонерного товариства "Дельта Банк") до покупця (товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія"), та обов'язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги.

На виконання умов даного договору публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" та товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" підписали акти приймання - передачі прав вимоги за договором купівлі-продажу прав вимоги від 02 вересня 2014 року.

Відповідно до цих актів підтверджується, що продавець (публічне акціонерне товариство "Дельта Банк") продав (відступив) покупцю (товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія"), а покупець прийняв права вимоги за кредитним договором № 2242/ФКВ-07, зі всіма змінами і доповленнями до нього, укладеними 14 грудня 2007 року Продавцем з ОСОБА_1

Також цими актами продавець та покупець підтвердили, що покупець сплатив продавцю погоджені сторонами купівельні ціни, які становлять 10000 грн., за продаж (відступлення) прав вимоги за кредитним договром.

Відповідно до пункту 1 частини третьої Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Однак, відчуження права вимоги відбулось на платній основі, що підтверджено самим договром та актом приймання-передачі.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини третьої статті 38 Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи часткового стало неможливим, якщо банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

Відповідачем зазначено, що уклавши договір про внесення змін і доповнень до Іпотечного договору Банк взяв на себе зобов'язання щодо припинення іпотеки і обтяження нерухомого майна, що стало однією з причин неплатоспроможності Банку, а виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами частково стало неможливим, а також відмовився від власних майнових вимог до іпотекодавця за Іпотечним договором.

Здійснивши відступлення прав вимоги згідно з Договором купівлі-продажу прав вимоги у розмірі, який за офіційним курсом НБУ складав 1914266,73 грн за ціною 10000,00 грн, яка більше ніж на 99% відрізняється від розміру (вартості) прав вимоги, Банк фактично відмовився від власних майнових вимог.

Разом з тим, відповідачем не наведено жодної обставини, яка б беззаперечно могла б свідчити про наявність причинно-наслідкового зв'язку між укладеним договором та неспроможністю банка виконати свої фінансові зобов'язання чи відчуження майна за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком).

Повідомлення про нікчемність Договорів № 2677 та 2675 від 01 грудня 2015 року не містить жодних посилань на обгрунтування твердження щодо їх нікчемності.

Докази на підтвердження факту наявності інших підстав, передбачених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для визнання нікчемними правочинів визначених в повідомленнях від 01 грудня 2015 року № 2675 та 2677, в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не було доведено правомірності та законності винесеного ним рішення, не зазначено у чому саме виражена нікчемність правочинів, а лише наведені норми, які визначають підстави для нікчемності правочинів загалом.

За таких обставин повідомлення відповідача від 01 грудня 2015 року № 2675 та 2677 про нікчемність Договору про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору від 14 грудня 2007 року № 2242/1/Zфквіп-07 та Договору купівлі-продажу прав вимоги від 02 вересня 2014 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра і гарантія» підлягають скасуванню.

Частинами першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Окрім того, 10 квітня 2017 року на адресу суду надійшла заява відповідача про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду. Відповідач зазначає, що позивач був обізнаний про наявність рішення Уповноваженої особи з середини грудня 2015 року а не з листопада 2016 року, оскільки повідомлення Уповноваженої особи від 01 грудня 2015 року направлялось на адресу позивача 02 грудня 2015 року цінним листом, з описом вкладення, які долучено до матералів справи.

Разом з тим, відповідачем не надано жодних підтверджень про отримання вказаного листа позивачем, а тому вказана заява підлягає відхиленню.

Окрім того, відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Так, пунктом 7 частини першої статті 3 КАС України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є у становою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд юридичною особою публічного права.

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, Фонд є суб'єктом владних повноважень, а спори, які виникають у правовідносинах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності Фонду, його посадових чи службових осіб, є публічно-правовими.

Зважаючи на те, що позивачем оскаржується рішення Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01 грудня 2015 року № 2677 та 2675 про нікчемність правочинів, клопотання відповідача та додаткові пояснення щодо підстав для закриття провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, відповідно до частини першої статті 157 КАС України, підлягають відхиленню.

Керуючись статтями 17, 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення від 01 грудня 2015 року № 2677 Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», оформленого повідомленням про нікчемність Договору про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору від 14 грудня 2007 року № 2242/1/Zфквіп-07, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Німченко О.Є за реєстровим № 8555д, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1, і посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. 02 вересня 2014 року за реєстровим № 6767;

3. Визнати протиправним та скасувати рішення від 01 грудня 2015 року № 2675 Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», оформленого повідомленням про нікчемність Договору купівлі-продажу прав вимоги від 02 вересня 2014 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра і гарантія».

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда