Справа № 242/3503/17
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Капітонов В.І.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року справа №242/3503/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:головуючого судді:Шишова О.О.,суддів:Компанієць І.Д., Ястребова Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 26 вересня 2017 р. у справі № 242/3503/17 (головуючий І інстанції Капітонов В.І.) за позовом ОСОБА_3 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2017 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулась до Селидівського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач, Селидовське ОУПФУ), з вимогами про визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо поновлення виплати пенсії за віком на підставі заяви від 11 травня 2017 року, зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії за віком на підставі заяви від 11 травня 2017 року, зобов'язання відповідача сплатити усі невиплачені суми пенсії, з липня 2014 року, стягнення з відповідача витрати по сплаті судового збору (арк. справи 2-3).

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 26 вересня 2017 року адміністративний позов задоволений частково, визнано неправомірною бездіяльність Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати позивачу пенсії за його заявою, зобов'язано Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відновити нарахування виплати належної позивачу пенсії за віком відповідно до його заяви від 11 травня 2017 року, зобов'язано Селидівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області сплатити позивачу заборгованість з невиплаченої пенсії, починаючи з травня 2017 року, допустив негайне виконання постанови суду у межах суми платежу за один місяць, стягнув з розрахункового рахунку за рахунок бюджетних асигнувань Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь позивача судові витрати (сплачений ним судовий збір за подання адміністративного позову) в сумі 640 00 копійок. В задоволенні решти позовних вимог відмовив (арк. справи 27-28).

Постанова мотивована тим, що відповідач не вказав, яка з обставин, визначених нормою Закону, стала підставою для невиплати позивачу пенсії. Також відповідачем не вказано будь-якої іншої норми закону, яка б визначала таку підставу невиплати пенсії, як не підтвердження реєстрації проживання.

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції відповідач (далі - апелянт) звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в доводах якої зазначив, що підставою для припинення виплати пенсії позивачу стало те, що позивач на час початку АТО був зареєстрований та мешкав на не підконтрольній Україні території, а з заявою про поновлення виплати пенсії та довідкою внутрішньо переміщеної особи до відповідача не звертався. Також, заперечує щодо висновку суду першої інстанції про стягнення судових витрат, оскільки у відповідності до внесених змін до Закону України «Про судовий збір», апелянт з 01.01.2017 року, звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного апелянт просив суд задовольнити апеляційну скаргу, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (арк. справи 30-33).

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Сторони до судового засідання по даній справі не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, тому у відповідності до статті 197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Як встановлено судом першої, апеляційної інстанції та не є спірним між сторонами, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 (арк. справи 9). з липня 2016 року по теперішній час перебуває на обліку в Красноармійському ОУПФУ та отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується копією паспорта та пенсійного посвідченням Серії НОМЕР_1

У жовтні 2014 року звернувся до Костянтинівського ОУПФУ Донецької області з заявою про виплату пенсії за фактичним місцем проживання (арк. справи 24). На підставі чого позивачу було взято на облік до управління. Згідно супровідного листа від 18.05.2017 року про направлення макету пенсійної справи одержувача пенсії, виплату пенсії позивачу в розмірі 4864,64 грн. здійснено по люти 2016 року (арк. справи 23).

З 04 травня 2017 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується відміткою Селидівської міської ради Донецької області в паспорті (арк. справи 8).

11 травня 2017 року позивач звернувся до Селидовського ОУПФУ із заявою про поновлення виплати його пенсії (арк. справи 22).

27 липня 2017 року позивач звернувся до Селидовського ОУПФУ із заявою про роз'яснення з приводу затримки поновлення йому виплати пенсії за віком згідно його заяви від 11.05.2017 року (арк. справи 5).

Селидовське ОУПФУ в Донецькій області листом № 5065/02 повідомило позивача, що з урахуванням Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Постанови КМУ від 01.10.2014 року № 509, для поновлення виплати пенсії необхідно надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або відмову у реєстрації внутрішньо переміщеної особи , яка винесена управлінням соціального захисту населення. Відповідно до постанови КМУ від 08.06.2016 року № 365, виплата пенсії буде проводитися за результатами всебічного розгляду документів, що підтверджують достовірність факту реєстрації із дотриманням чинного законодавства (арк. справи 4).

Отже, відповідач припинив виплату пенсії, мотивуючи це тим, що оскільки позивач на момент початку АТО був зареєстрований та мешкав на не підконтрольній Україні території та отримали статус ВПО і змінили місцезнаходження, повинні стати на облік в управлінні соціального захисту населення як внутрішньо переміщена особа, та для відновлення виплат разом з заявою надати довідку внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно припинення виплати пенсії позивачу з травня 2017 року з посиланням на необхідність надання позивачем до управління пенсійного фонду довідки внутрішньо переміщеної особи, та як наслідок, наявність підстав для поновлення, нарахування та виплати пенсії позивачу.

З приводу викладеного колегія суддів звертає увагу, що право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-VI.

Частиною 1 статті 47 вказаного Закону встановлено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема в інших випадках, передбачених частиною 1 статті 49 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною першою статті 49 вказаного закону та включають таки випадки для припинення пенсії:

- якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

- у разі смерті пенсіонера;

- у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

- в інших випадках, передбачених законом.

Будь яких інших підстав для припинення виплати пенсії законом не передбачено.

Крім цього відповідно до статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення: створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 49 Конституції України).

Колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV:

-свобода пересування це право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом;

-вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

В свою чергу місце проживання це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; а реєстрацією є внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

При цьому реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається зі штемпелю Селидівської міської ради Донецької області в паспорті позивача, останнім зареєстрованим місцем його проживання, з 04 травня 2017 року, є м.Селидове, вул.. Шкільна, б.57, тобто в силу вищенаведених вимог Законів позивач не є внутрішньо переміщеною особою, а має зареєстроване місце проживання на підконтрольній Україні території, що спростовує посилання апелянта на необхідність надання позивачем пенсійному фонду довідку внутрішньо переміщеної особи.

Колегія суддів не приймає посилання апелянта на безпідставне стягнення з нього сум судових витрат через звільнення його від сплати судового збору, оскільки, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідно до вимог статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 26 вересня 2017 р. у справі № 242/3503/17 - залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 26 вересня 2017 р. у справі № 242/3503/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.Д. Компанієць

Л.В. Ястребова