Справа № П/811/264/17
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2017 року справа № П/811/264/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини польова пошта НОМЕР_2 , в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини польова пошта НОМЕР_2 щодо не розгляду рапорту солдата ОСОБА_1 про надання направлення для проходження військово лікарської комісії;
- зобов`язати військову частину польова пошта НОМЕР_2 прийняти рішення за рапортом солдата ОСОБА_1 від 21.12.2016 року про направлення для проходження військово-лікарської комісії.
Відповідно до ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.09.2017 року Військову частину польова пошта НОМЕР_2 замінено на її на правонаступника військову частину НОМЕР_1 (а.с.163).
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що в зв`язку з погіршенням стану здоров`я, неодноразово звертався до відповідача з рапортами про направлення його для проходження військово-лікарської комісії, однак відповідач не приймає рапорти, що свідчить про його бездіяльність
Відповідач заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи (а.с.65-69).
Відповідно до усної ухвали від 10.11.2017 року занесеної до протоколу судового засідання подальший розгляд адміністративної справи проведено у порядку письмового провадження (а.с.196).
Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України № 15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» призваний на військову службу до Збройних Сил України (а.с.22).
На підставі наказу № 171 від 17.06.2015 року позивача зараховано для проходження військової служби до військової частини польова пошти НОМЕР_2 на посаду водія (а.с.7, зворот).
Згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 виданим Кіровоградським об`єднаним міським військовим комісаріатом 04.06.2015 року позивач є учасником бойових дій (а.с.6, зворот).
Під час артилерійського обстрілу в районі населеного пункту Зайцево Донецької області в зоні АТО під час виконання бойового завдання перебуваючи на службі позивач отримав вибухову травму, акубаротравму обох вух, вогнепальне сліпе осколкове поранення нижньої третини правого плеча.
Після поранення позивач перебував на лікуванні у військовому шпиталі ВЧ НОМЕР_4 з якого переведений для подальшого лікування в ВМКЦ центрального регіону м. Вінниці, а також у Кіровоградському обласному госпіталі для ветеранів війни.
Вищенаведене підтверджується долученими до матеріалів справи копіями: довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції №2200 від 17.06.2015 року, перевідного епікризу №9139, виписного епікризу, довідки військово лікарської комісії №628 від 12.08.2015 року, довідки про обставини травми №3959 від 04.11.2015 року, довідки №29 від 14.01.2016 року, виписок із медичної карти стаціонарного хворого неврологічного відділення (а.с.11-12, 18-21).
У позовній заяві зазначено, що позивач з серпня 2015 року неодноразово звертався до командира військової частини з рапортами та заявами щодо видачі направлення на проходження військово лікарської комісії з подальшим вирішенням питання придатності до проходження військової служби, на які йому було відмовлено.
Судом встановлено, що позивачем засобами поштового зв`язку направлено відповідачу заяву від 17.08.2016 року про видачу направлення для проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності до військової служби (а.с.13, зворот).
Зазначену заяву направлено за місцем перебування військової частини ПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) (а.с.15).
21 грудня 2016 року, позивачем повторно направлено рапорт про видачу направлення для проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності до військової служби командиру військової частин польова пошта НОМЕР_2 (а.с.13-14).
Однак, поштова кореспонденція повернута позивачу, в зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Також судом встановлено, що позивач 16.06.2016 року вручив уповноваженій особі військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про порушення його законних прав на проходження військово лікарської комісії та просив посприяти в отриманні відповідного направлення (а.с.15, зворот).
Вказане звернення передано на розгляд та надання відповіді до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що підтверджується копіями листів (а.с.16-17).
Відповідь на вищевказане звернення у матеріалах справи відсутня.
Надаючи оцінку спірним відносинам суд зазначає наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі за тестом - Закон).
Питання звільнення з військової служби врегульоване ст.26 Закону.
Відповідно до ч.1 ст. 26. Закону, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:
а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;
б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.
Частиною 2 ст.26 Закону встановлено, що звільнення зі служби проводиться: а) військовослужбовців строкової служби, які вислужили встановлені строки служби, - на підставі Указу Президента України та на підставах, передбачених частиною восьмою цієї статті.
В частині 8 ст.26 Закону зазначено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці:
1) з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини:
а) жінки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу;
б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час, обмежену придатність у воєнний час, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу;
в) у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку;
г) у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;
ґ) через такі сімейні обставини або інші поважні причини:
виховання матір`ю (батьком) - військовослужбовцем, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей віком до 18 років, які з нею (з ним) проживають, без батька (матері);
утримання жінкою (чоловіком) - військовослужбовцем повнолітньої дитини віком до 23 років, яка є інвалідом I чи II групи, якщо вона (він) не висловила (не висловив) бажання продовжувати військову службу;
необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років;
наявність у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років;
утримання жінкою (чоловіком) - військовослужбовцем дитини - інваліда підгрупи А віком до 18 років, якщо вона (він) не висловила (не висловив) бажання продовжувати військову службу;
д) у зв`язку з проведенням організаційних заходів у порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, за умови завершення виконання визначених завдань;
е) через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків;
є) призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу у строки, визначені рішенням Президента України;
ж) які вислужили строк військової служби за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону;
з) які досягли граничного віку перебування військовозобов`язаних у запасі, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;
и) які є студентами, аспірантами чи докторантами денної форми навчання та були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Такі особи можуть продовжувати військову службу, якщо вони виявили таке бажання;
і) які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;
ї) які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону.
Військовослужбовці також можуть бути звільнені з військової служби з підстав, передбачених пунктами "в", "г", "е", "є", "и" частини шостої та пунктами "в", "г", "е", "є" частини сьомої цієї статті;
Отже, військовослужбовець звільняється з військової служби:
1) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених пунктами "а", "б", "в", "г", "е", "є", "ж", "и", "і", "ї", "й" та "л" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";
2) за рішенням військовослужбовця за наявності підстав, передбачених пунктами "а", "б", "в", "д", "з" та "к" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
При цьому, військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я (п.240 Положення).
Придатність військовослужбовців до військової служби за станом здоров`я визначає військово лікарська експертиза, для проведення якої створюються військово лікарські комісії, які діють на підставі Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого Міністерством юстиції України 17.11.2008 р. за №1109/15800.
Згідно з вимогами п.6.1 пп."б" зазначеного Положення, медичний огляд військовослужбовців проводиться за направленням прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів військової служби правопорядку Збройних сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
Таким чином, із аналізу зазначених положень слідує, що законодавством чітко передбачена необхідність направлення військовослужбовця, в разі виявлення захворювання в період проходження ним військової служби, на медичний огляд до ВЛК для визначення ступеня його придатності до військової служби та встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) чи захворювання з виконанням обов`язків військової служби або з проходженням військової служби. При цьому однією із умов проведення медичного огляду ВЛК військовослужбовців, які направленні на нього з приводу каліцтва, одержаного у період проходження ним військової служби, є наявність довідки про обставини його одержання.
В даному випадку із матеріалів справи вбачається, що після отримання влітку 2015 року травм та поранень, стан здоров`я позивача погіршився.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач перебував на лікуванні у військовому шпиталі ВЧ НОМЕР_4 у ВМКЦ центрального регіону м. Вінниці, а також, у Кіровоградському обласному госпіталі для ветеранів війни.
Із зазначеного слідує, що отримання ОСОБА_1 захворювання в період проходження ним військової служби, на переконання суду, дає достатні правові підстави для направлення позивача на медичний огляд до ВЛК для визначення ступеня його придатності до військової служби та встановлення причинного зв`язку захворювання з виконанням обов`язків військової служби або з проходженням військової служби.
Разом із тим, як вбачається із матеріалів справи, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач вказує на те, що рапорт та заява позивача у військовій частині відсутні та не зареєстровані (а.с.67).
Такі доводи представника відповідача суд оцінює критично, оскільки із матеріалів справи слідує, що позивачем неодноразово направлялись рапорти про направлення його на ВЛК на адресу військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується цінними листами із описом їх вкладень (а.с.14-15).
Однак вказані листи повернуті не врученими відповідачу, із відміткою поштового відділення зв`язку "за закінченням терміну зберігання".
Таким чином, підставою не вручення вказаних листів із матеріалами, які підтверджували наявність у позивача загального захворювання, стала пасивна поведінка відповідача, яка полягала у не бажанні останнього його отримати, адже протягом встановленого терміну зберігання поштового відправлення відповідач не вчинив жодних дій за для отримання адресованого йому цінного листа від позивача.
Окрім того, в матеріалах справи міститься заява позивача від 16.06.2016 року про порушення його законних прав на проходження військово лікарської комісії та отримання відповідного направлення з відміткою про вручення її уповноваженій особі військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15, зворот).
Вказане звернення передано на розгляд та надання відповіді до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що підтверджується копіями листів (а.с.16-17).
Вирішуючи даний спір слід також враховувати, що відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Аналіз цієї норми Основного Закону України дає підстави стверджувати про встановлення у ній фундаментальних соціальних цінностей держави, таких як людина, її життя і здоров`я, а також про визначення змісту і спрямованості діяльності держави, які полягають в утвердженні прав і свобод людини та їх гарантій, встановленні відповідальності держави перед людиною за її діяльність із врахуванням її обов`язків.
Таким чином, життя та здоров`я людини є конституційно закріпленими, фундаментальними соціальними цінностями держави, забезпечення збереження яких є одним із основних напрямків її діяльності. Відтак, життя та здоров`я позивача не можна ставити в залежність до обставин проходження нею військової служби на які посилається відповідач, оскільки в даному випадку саме збереження здоров`я позивача має бути пріоритетом, а дії військової частини не повинні спричиняти ще більші негативні наслідки для життя та здоров`я позивача.
З огляду на усі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач фактично протягом року не вжив усіх належних заходів щодо встановлення причин відсутності позивача на службі та проявив небажання встановлювати ці обставини, про що свідчить його пасивна поведінка відносно отримання цінних листів із документами.
Наведене дає підстави для висновку, що відповідач безпідставно не направив ОСОБА_1 на медичний огляд до ВЛК для визначення ступеня його придатності до військової служби.
Відтак позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , яка виразилась у не видачі направлення на проходження огляду військово-лікарською комісією для визначення ступеня її придатності до військової служби, підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Відповідачем до матеріалів справи надано направлення ОСОБА_1 на обстеження до ГВКГ ВМКЦ м. Київ, проте, дане направлення не містить відмітки про отримання його позивачем.
Таким чином, враховуючи, що бездіяльність відповідача позбавляє позивача, який в період проходження військової служби захворів, в подальшому вирішити питання щодо його придатності для проходження військової служби, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення решти позовних вимог, а саме прийняти рішення за рапортом солдата ОСОБА_1 від 21.12.2016 року про направлення для проходження військово-лікарської комісії.
Позивачем під час пред`явлення позову заявлено вимогу щодо надання відповідачем звіту про виконання рішення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.267 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Зважаючи на те, що постанова суду зобов`язує відповідача прийняти рішення за рапортом солдата ОСОБА_1 від 21.12.2016 року про направлення для проходження військово-лікарської комісії, суд вважає за необхідне встановити відповідачу строк для подання звіту про виконання постанови десять днів з набрання законної сили рішенням суду.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач за законом звільнений від сплати судового збору, а відповідачами не надано суду документального підтвердження судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відтак питання про стягнення зі сторін судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 94, 162, 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту солдата ОСОБА_1 про надання направлення для проходження військово лікарської комісії.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення за рапортом солдата ОСОБА_1 від 21.12.2016 року про направлення для проходження військово-лікарської комісії
Встановити Військовій частині НОМЕР_1 строк для подання звіту для виконання судового рішення та зобов`язати відповідача надати такий звіт протягом 10 днів, після набрання законної сили рішення суду у справі №П/811/264/17.

Постанова відповідно до ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду Л.І. Хилько