Справа № 308/8954/17
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.11.2017 м.Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Піца М.М., представника відповідача Калинич О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа без самостійних вимог Департамент соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації про визнання дій незаконними та про поновлення виплати пенсії, -

встановив:
Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 23 листопада 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 27 листопада 2017 року.

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації, про визнання дій незаконними та скасування рішення про нарахування та не виплату пенсії.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ОСОБА_1 , з 29.05.2010 року перебував на обліку в Ужгородському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області та отримував пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". У червні 2017 року Позивачем отримано листа від Відповідача за №6627/03 від 09.06.2017 року в якому ОСОБА_1 повідомлено про припинення йому нарахування пенсії з 01.06.2017 року. Представник Позивача звернувся з відповідним запитом до Відповідача, який листом від 19.07.2017 року за №8041/02 підтвердив відмову в нарахуванні та виплаті пенсії Позивачу, мотивуючи це тим, що відповідно до листа головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 13.02.2017 року №1604/02 було проведено перевірку пенсійних справ учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, статус яким надано на підставі довідок, виданих Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу, шляхом витребування додаткових довідок з Галузевого державного архіву Міністерства оборони України про підтвердження періоду участі по ліквідації аварії на ЧАЕС.

Згідно відповіді, припинення виплати позивачу пенсії відбулося у зв`язку із отриманням відповідачем архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №2361/04 від 28.02.2017 року, якою не підтверджено участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в м. Прип`ять, що було зазначено в раніше наданій довідці, на підставі якої йому було призначено пенсію, відповідно до Закону. Тому ОСОБА_1 право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 29.05.2010 року не має.

Не погоджуючись з аргументацією Відповідача представник позивача звернувся з запитом до департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації і отримав листа за №964/04.1-17 від 21.07.2017 року, де зазначається, що ОСОБА_1 дійсно Хмельницькою облдержадміністрацією було видано посвідчення 2 категорії серії НОМЕР_1 від 05.03.1998 року (дублікат № 321727 від 05.03.1998 року) відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 25.08.92 № 501 на підставі архівної довідки від 12.02.1993 № 24/5588, виданої управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу (в/ч 93631) про участь ОСОБА_1 в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження в період з 04.07.1986 року по 16.12.1986 року. Правомірність видачі даної довідки встановлено Директивою начальника Головного штабу Збройних Сил України від 14.04.93 № ДГШ-63. Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964 було доручено установити зони небезпеки, де оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони ЧАЕС, розділеної на III, II, І зону небезпеки, проводиться відповідно у 5,4,3 кратному розмірі тарифних ставок посадових окладів.

Також, на думку Позивача, довідка Галузевого державного архіву Міноборони України від 28.02.2017 №2361/04 не скасовує жодну з раніше перерахованих архівних довідок і правильність рішення про видачу посвідчення Позивачу підтверджено комісією в 1997 році, а тому підстав для позбавлення статусу учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи ОСОБА_1 не вбачається.

Позивач вважає відмову Відповідача у проведенні нарахування та виплати пенсії незаконною та такою, що грубо порушує його права, які чітко визначені та гарантовані ст.ст.3, 8, 22, 46, 92 Конституції України та ст. 55 чинного Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991р..

Відповідно до наведеного позивач просить визнати дії Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо відмови в нарахуванні та виплаті пенсії громадянину ОСОБА_1 незаконними та зобов`язати Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області поновити нараховувати та виплачувати пенсію з урахуванням положень ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.06.2017 року.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, на адресу суду направив письмові заперечення.

Представник третьої особи без самостійних вимог Департамент соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

Дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи позивача за №808537, заслухавши учасників судового засідання, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що з 29.05.2010 року гр. ОСОБА_1 перебував на обліку в Ужгородському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області та отримував пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як вбачається з матеріалів справи 25.05.2010 року Ужгородським об`єднаним управлінням ПФУ Закарпатської області за поданою позивачем заяви про призначення пенсії та поданими документи для призначення пенсії, а саме: копія свідоцтва № НОМЕР_2 про навчання Закарпатського УКК; копія військового квитка Серія НОМЕР_3 ; копія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986р. серія НОМЕР_4 ; копію архівної довідки №24/5588 від 12.02.1993р., видана Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу, копія трудової книжки, було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до листа головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 13.02.2017 року № 1604/02 в якому значиться: «Проаналізувавши подану підвідомчими управліннями інформацію про проведену роботу, щодо перевірки пенсійних справ учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, статус яким надано на підставі довідок, виданих Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу - виявлено, що в окремих випадках на запити направлені ще протягом 2012р.-2015р. так і не отримано відповіді. Враховуючи викладене по всім пенсійним справам необхідно направити повторні запити для уточнення періоду участі в ліквідації наслідків аварії ЧАЕС».

У зв`язку з чим, Ужгородським об`єднаним управлінням Пенсійного Фонду України Закарпатської області було проведено перевірку пенсійних справ учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, статус яким надано на підставі довідок, виданих Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу, шляхом витребування додаткових довідок з Галузевого державного архіву Міністерства оборони України про підтвердження періоду участі по ліквідації аварії на ЧАЕС.

Так, управлінням було здійснено та направлено лист - запит від 01.02.2012р. №1027/04 до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України, що знаходиться за адресою вул.. Мазепи, 1 м. Київ-10 та було здійснено та направлено лист - запит від 28.02.2017р. № 2367/04 до центрального архіву Міністерства оборони України, що знаходиться за адресою: вул.. Бориспільська,16 м. Київ.

Ужгородським об`єднаним управлінням Пенсійного Фонду України Закарпатської області було отримано від Галузевого державного архіву Міністерства оборони України архівну довідку від 28.02.2017р. №2361/04. Згідно архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України не підтверджено участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в м. Прип`ять, як це було зазначено в раніше наданій довідці, на підставі якої позивачу було призначено пенсію, відповідно до згаданого Закону. В даній довідці значиться та підтверджується, що по архівним документам військової частини № 93631 встановлено, що позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 27.06.1986 року (наказ №5) по 16.12.1986р. (наказ №125). Дні виїзду в зони (на об`єкти, населені пункти) не відображені. В книзі особових рахунків на виплату грошового забезпечення військовим будівельникам в/ч НОМЕР_5 відображені нарахування за липень, серпень, жовтень, листопад. Нарахування за червень та грудень не проведені. Розшифрування сум, за що нараховано не проведено. Доза опромінена не відображена. В документах військової частини відображено отримання тільки добових грошей. Місце дислокації частини за вказаний період : Новояворівськ, з 09 липня 1986р., Страхолісся з 11 вересня 1986р..В примітці значиться: журнал обліку доз опромінення на зберігання в архів не поступав.

Згідно листа від 26.10.2017 року, заступника директора департаменту соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації Мацоли В., який направлено на адресу суду, ОСОБА_1 , Хмельницькою ОДА було видано посвідчення 2 категорії учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС серії НОМЕР_1 від 25.03.1993 (дублікат № 321727 від 05.03.1998 виданий Закарпатською ОДА) відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 25.08.92 № 501 на підставі архівної довідки від 12.02.1993 № 24/5588, виданої управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу (в/ч 93631) про участь ОСОБА_1 в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження в період з 04.07.1986 по 16.12.1986 року. Правомірність видачі даної довідки встановлено Директивою начальника Головного штабу Збройних Сил України від 14.04.93 № ДГШ-63.

Правильність видачі посвідчення ОСОБА_1 підтверджено рішенням тимчасової комісії Хмельницької ОДА по перевірці правильності видачі посвідчень Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (протокол від 20.06.1997 № 2/1).

Звертають увагу на те, що довідка Галузевого державного архіву Міноборони України від 10.04.2017 №179/1/3773 не скасовує жодну з раніше перерахованих архівних довідок щодо підтвердження факту участі у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС громадянина ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст.10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження.

Згідно зі ст.15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації аварії на ЧАЕС є періоди роботи в зоні відчуження, що підтверджується відповідними документами, які видаються підприємствами, установами, організаціями.

Частиною 1 ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 5 років мають учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році.

Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які відпрацювали на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним у встановленому порядку (чоловіки - 12 років 6 місяців і більше, жінки - 10 років і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на один рік понад передбачений цією статтею.

Згідно зі статтею 65 вказаного Закону учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, який регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 7 вказаного Порядку визначено документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком. При цьому документами, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно п.3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51) посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" серії А синього кольору видавались учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС віднесеним до категорії 2, які працювали у зоні відчуження у 1987 році - не менше 14 календарних днів. При цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червонного кольору "Перереєстровано" і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації. Починаючи з 1 жовтня 1998 р. Зазначене посвідчення без такого штампу вважається недійсним.

ОСОБА_1 . Хмельницькою облдержадміністрацією було видано посвідчення 2 категорії серії НОМЕР_1 від 05.03.1998 року (дублікат № 321727 від 05.03.1998 року) відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 25.08.92 № 501 на підставі архівної довідки від 12.02.1993 № 24/5588, виданої управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу (в/ч 93631) про участь ОСОБА_1 в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження в період з 04.07.1986 року по 16.12.1986 року.

Тобто, вказані вище документи підтверджують перебування позивача у зоні відчуження в період з 1987 року по 1990 року та можуть бути підставою для призначення пенсії відповідно до положень ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Частиною другою ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Доводи відповідача, наведені у запереченні на адміністративний позов, спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та наведеними нормами права.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов`язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов`язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст.1 Конституції України - Україна є демократичною, соціальною правовою державою, визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права й свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, суд має повне право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист законних прав і свобод позивача, оскільки це і є основним завданням адміністративного судочинства.

При цьому, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, які належать до його компетенції не є привласненням судом собі таких повноважень і функцій відповідача, оскільки, суд не вирішує в цьому разі питання про надання певного статусу, не призначає пенсію у певному розмірі, а лише зобов`язує державний орган вчинити дії у спосіб, на підставі та в межах повноважень, визначених законодавством.

Як вбачається з п. 6 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» принципами загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, поряд з іншими, є рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат; державна гарантія реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом, відповідальність суб`єктів системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи інших людей.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зазначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожній людині, яка знаходиться під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції.

Стаття 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим. 4.Х1.195( (Європейська конвенція про захист прав і основних свобод людини) передбачає, що здійснення прав і свобод, викладених у цій Конвенції, гарантується без будь-якої дискримінації за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин майнового стану, народження або інших обставин.

Відповідно до статті 18 Конвенції обмеження, які дозволяються нею щодо згаданих прав та свобод, можуть застосовуватися тільки з тією метою, з якою вони передбачені.

Враховуючи викладене, суд вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване ст.46 Конституції України, обмеження якого неможливе, враховуючи положення норм вище проаналізованого чинного законодавства.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем не було доведено належним чином правомірності прийнятого рішення, суд, приходить до висновку про необґрунтованість зазначеного рішення Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до положень ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.06.2017 року, а тому заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтованими а такими, що підлягають задоволенню.

Позивач, не погоджуючись з діями Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до положень ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.06.2017 року, звернувся до суду з позовною заявою, за якою фактично просив визнати неправомірними такі дії, а не незаконними.

Таким чином, суд вважає, що дії Управління щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком обчислену відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є неправомірними.

З огляду на викладене вище, суд зазначає, що враховуючи встановлену судом протиправність дій та рішення відповідача щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до положень ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.06.2017 року, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання відповідача відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до положень ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.06.2017 року

Доказів, які б спростовували наведені висновки суду, відповідач всупереч вимогам ст.71 КАС України, не надав.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.69-72, 158-164, 184-186 КАС України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа без самостійних вимог Департамент соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації про визнання дій незаконними та про поновлення виплати пенсії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до положень ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.06.2017 року.

Зобов`язати Ужгородське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до положень ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.06.2017 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду О.В. Фазикош