Справа № 804/3140/17
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2017-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2017 р. Справа № 804/3140/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В. розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Приватного підприємства «Таурас», третя особа - Криворізька північна обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення суми податкового боргу, -
Позивач та третя особа у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Позивач просив здійснювати розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних в ній доказів.
У звязку із тим, що відповідачем не наведено поважності неявки в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.
Відповідно до вимог п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, відповідач як платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з п.288.1-п.288.4 ст.288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
При цьому п.288.7 ст.288 Податкового кодексу України встановлено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
У відповідності до ст.285 цього Кодексу базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Судом також встановлено, що 17.02.2017 року Приватним підприємством «Таурас» до Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2017 рік № НОМЕР_3 від 17.02.2017 року, згідно якого сума податкового зобов'язання по платежу «орендна плата за земельні ділянки» за рік складає 5360,30 грн. із щомісячною сплатою у розмірі 446,69 грн.
Згідно приписів п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, податкове зобовязання з орендної плати за 2016 - 2017 рік, самостійно визначене відповідачем у вказаних податкових деклараціях є узгодженими з моменту подачі зазначених декларацій.
Проте, в порушення приписів ст.287 Податкового кодексу України, відповідачем не було сплачені суми самостійно задекларованих грошових зобовязань з орендної плати, в наслідок чого, у відповідача утворився податковий борг з орендної плати.
Так, відповідачем по деклараціям з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік № НОМЕР_2 від 17.02.2016 по сплаті грошового зобовязання за період листопад- грудень 2016 року у розмірі 6446,96 грн. (3223,48 грн.х2) та по декларації за 2017 рік № НОМЕР_3 від 17.02.2017 року грошові зобовязання за період січень лютий 2017 року у розмірі 893,38 грн. (446,69 грн.х2) не виконані.
Зазначена сума податкового боргу відповідача підтверджена доказами, наявними в матеріалах справи.
В ході розгляду справи також встановлено, що 10.02.2017 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведена камеральна перевірка Приватного підприємства «Таурас» з питання порушення термінів сплати орендної плати за земельні ділянки. За результатами перевірки складений Акт № 202/12-03/24614304 від 10.02.2017 року згідно якого перевіркою встановлені порушення п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України. Так, відповідачем несвоєчасно сплачено самостійно визначенеі грошові зобов'язання з орендної плати за землю протягом строків встановлених п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України за період березень 2014 року лютий 2016 року.
Як вбачається з матеріалів справи, за своїм змістом, формою та підставами винесення податкове повідомлення рішення узгоджуються з компетенцією органів державної фіскальної служби України, встановленою ст.ст.20, 58 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI, вручене відповідачеві за правилами, визначеними Порядком надіслання контролюючими органами податкових повідомлень - рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 р. № 1204.
Згідно з пунктом 57.3 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобовязання контролюючим органом, платник податків зобовязаний сплатити нараховану суму грошового зобовязання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.
Однак відповідач в установлені законом строки податкові зобовязання визначенні податковим повідомленням-рішенням від 22.02.2017 р. № НОМЕР_4 не сплатив, доказів оскарження вказаного податкового повідомлення - рішення суду не надано.
Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковим боргом визнається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
На виконання вказаних норм закону контролюючим органом була сформована податкова вимога № 41-25 від 03.04.2014 року на суму 6211,65 грн., яка була отримана директором Приватного підприємства «Таурас» ОСОБА_1 про що свідчить його особистий підпис на корінці вимоги.
Судом також встановлено, що за змістом, формою та підставами винесення така податкова вимога узгоджується з компетенцією органів державної податкової служби України, встановленою Податковим кодексом України та Порядком направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.01.2013 року № 576 (чинного на момент винесення вимоги) (далі - Порядок).
Відповідно до п.4.6 вказаного Порядку, податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо її передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.
Доказів оскарження вимоги відповідачем не надано, а судом в порядку ст. 11 КАС України не встановлено.
Відповідно до п.87.1 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
В разі невиконання податкової вимоги орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу, зокрема шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків. Стягнення здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини (пп. 95.1, 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України).
Згідно з п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Пунктом 95.2 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Згідно з п.95.3 цієї статті стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Судом встановлено, що податковий борг на момент розгляду справи не погашений, що підтверджується інтегрованою карткою платника податків, зворотній бік якої приєднаний до матеріалів справи.
З огляду на те, що заборгованість платника податку не погашена у встановленому законом порядку, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Приватного підприємства «Таурас», третя особа - Криворізька північна обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення суми податкового боргу задовольнити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2