Справа № 820/2792/17
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

24 листопада 2017 р. справа №820/2792/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Старосєльцевої О.В., за участю секретаря судового засідання - Цабеки К.Є., представника відповідача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Спеціалізованого будівельно-монтажного управління "Тунельбуд" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

Позивач, Приватне акціонерне товариство Спеціалізованого будівельно-монтажного управління "Тунельбуд" у порядку адміністративного судочинства висунув вимогу про скасування податкових повідомлень - рішень Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області від 22.06.2017 року за №№, НОМЕР_1, НОМЕР_2.

Аргументуючи заявлені вимоги зазначив, що спірні рішення суб'єкта владних повноважень ґрунтуються на помилкових судженнях, а припущення контролюючого органу про вчинення платником податкових правопорушень спростовуються обставинами фактичної дійсності. Платник також стверджував, що проведені господарські операції були зумовлені потребами реальної діяльності, відбулись у дійсності, мали спрямування на реальне настання правових наслідків, підтверджені необхідним обсягом первинних та суміжних документів, розрахунки по оплаті виконані, що свідчить про виконання господарських зобов'язань сторонами правочинів та спричинило настання змін у складі та структурі активів учасників господарських операцій. У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги і доводи заявленого позову, просив суд прийняти рішення про задоволення позову.

Відповідач, Головне управління ДФС у Харківській області, з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що платником вчинено порушення вимог: п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135. ст.135 Податкового кодексу України, а саме, занижено податок на прибуток за 2015 рік в сумі 9.000,00 грн.; пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.3, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого зменшено відємне значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у сумі 29.151,00 грн. та встановлено заниження податку на додану вартість в сумі 842.012,00 грн., в тому числі за грудень 2015 року в сумі 27.667 грн., за квітень 2016 року в сумі 258.333 грн., за травень 2016 року в сумі 63.336,00 грн., за червень 2016 року в сумі 220.385,00 грн., за липень 2016 року в сумі 166.195 грн., за жовтень 2016 року в сумі 19.778 грн., за грудень 2016 року в сумі 82.759,00 грн., за березень 2017 року в сумі 4.559,00 грн. Стверджував, що проведена перевірка показала на нереальність господарських операцій платника за період з січня 2015 року по березень 2017 року по взаємовідносинам з ТОВ Елітан Компані, ТОВ Віп Білдінг Центр, ТОВ «Обрій», ТОВ «Елітбуд Інвест», ТОВ «Оболонь Сервіс Плюс», ПП «Лакшмі», ТОВ «Парт Люкс». Суть вчиненого платником порушення полягає у віднесенні на розрахунки з Державою по податку на прибуток та податку на додану вартість показників господарських операцій, котрі реально не відбулись.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи і вимоги заперечень проти позову, просив суд ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд, вивчивши доводи позову і заперечень проти позову, заслухавши представників сторін, повно виконавши процесуальний обов'язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що позивач, ПрАТ Спеціалізоване будівельно-монтажне управління "Тунельбуд" пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з ідентифікаційним кодом - 01264669, як платник податків знаходиться на обліку в Київській ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області.

Вказані обставини визнані сторонами по справі в ході судового засідання, у суду немає сумнівів в добровільності визнання перелічених обставин та їх достовірності, стосовно вказаних обставин відсутній спір, а тому перелічені обставини перед судом не доказуються.

Головним управлінням ДФС у Харківській області проведена планова виїзна документальна перевірка ПрАТ Спеціалізованого будівельно-монтажного управління "Тунельбуд" з питань дотримання податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.03.2017 року.

Результати проведеної перевірки оформлені актом № 4437/20-40-14-02-08/01264669 від 12.06.2017 року (а.с.а.с.14-41 т.1).

У даному акті відображені судження контролюючого органу про вчинення платником податків податкових правопорушень, а саме порушено: п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135. ст.135 Податкового кодексу України, а саме занижено податок на прибуток за 2015 рік в сумі 9.000,00 грн.; пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.3, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого зменшено відємне значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду у сумі 29.151,00 грн. та встановлено заниження податку на додану вартість в сумі 842.012,00 грн., в тому числі за грудень 2015 року в сумі 27.667 грн., за квітень 2016 року в сумі 258.333 грн., за травень 2016 року в сумі 63.336,00 грн., за червень 2016 року в сумі 220.385,00 грн., за липень 2016 року в сумі 166.195 грн., за жовтень 2016 року в сумі 19.778 грн., за грудень 2016 року в сумі 82.759,00 грн., за березень 2017 року в сумі 4.559,00 грн.

З посиланням на даний акт субєкт владних повноважень 22.06.2017 року прийняв податкові повідомлення рішення: № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток у розмірі 9.000,00грн., № НОМЕР_1 про зменшення розміру відємного значення суми податку на додану вартість на 29.151,00 грн., № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість у загальному розмірі 1.263.018,00 грн. (основний платіж - 842.012,00 грн., штраф - 421.006,00 грн.) (а.с.11-13 т.1).

Як з'ясовано судом, в основу спірних рішень суб'єктом владних повноважень покладені фактичні судження про відсутність реальності здійснення господарських операцій.

Перевіряючи відповідність закону, зокрема і ч.3 ст.2 КАС України, спірних рішень контролюючого органу, суд зазначає, що правовідносини з приводу справляння податку на прибуток та справляння податку на додану вартість з 01.01.2011р. унормовані приписами розділу ІІІ Податкового кодексу України та приписами розділу V Податкового кодексу України відповідно.

Аналізуючи положення норм розділу V Податкового кодексу України, в кореспонденції з приписами ст.ст.215, 216, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України суд доходить висновку, що платник податків може правомірно реалізувати право на формування податкового кредиту з ПДВ у разі одночасного існування сукупності таких обставин як: 1) отримання від контрагента первинних документів (в тому числі і податкової накладної) без дефекту форми, змісту (тобто відтворення всіх обовязкових за законом реквізитів, з детальним описанням суті та показників господарської операції) чи походження (тобто створення документу реально існуючим субєктом права) або проведення операції списання безготівкових коштів з банківського рахунку в оплату вартості товару (роботи, послуги); 2) відсутність наміру на безпідставне одержання податкової вигоди; 3) реальне проведення платником податків господарської операції в умовах звичайної господарської діяльності, яка здійснюється з дотриманням засад розумності, виваженості, добросовісності, сумлінності та спрямована на отримання позитивного економічного результату; 4) настання події виникнення права на податковий кредит; 5) реєстрації контрагентом податкової накладної в Реєстрі податкових накладних.

З долучених до справи документів, які були подані позивачем на вимогу суду, вбачається, що 05 квітня 2016 року між Позивачем, ПрАТ СБМУ «Тунельбуд» (в якості підрядника) та ТОВ «Елітан Компані» (в якості субпідрядника) було укладено письмовий правочин у формі договору субпідряду № 02/04, предметом якого є будівельно-монтажні роботи по проекту «Будівництва III лінії метрополітену в м. Харкові, від станції «Наукова» до станції «Проспект Перемоги» (а.с.67-68 т.1).

Потреба в укладенні згаданого правочину була обумовлена необхідністю виконання будівельно-монтажних робіт за Генеральним договором від 10 січня 2014 року, укладеним між Позивачем (Генеральний підрядник) та Комунальним підприємством «Харківська дирекція будівництва метрополітену» (ОСОБА_3) на виконання будівельно-монтажних робіт на дільниці від станції «Олексіївська» до станції «Проспект Перемоги» (а.с.43-59).

В межах згаданого правочину були проведені господарські операції із спорудження павільйону пішохідного виходу: монтаж дверей, скління сталевих рам перегородок промислових будівель армованим склом, скління стальних переплетів перегородок, які оформлені Актом прийому виконаних будівельних робіт №1 за квітень 2016. за формою № КБ-2в; з благоустрою території: влаштування цементобетонних основ міських проїздів, зміна товщини слою до норми 27-38-1, виготовлення арматурних каркасів ростверків плиткових за допомогою краю, які оформлені Актом прийому виконаних будівельних робіт №2 за квітень 2016, за формою № КБ-2в: ущільнення ґрунту, планування площ, влаштування слоїв основ із піску, влаштування двошарових основ із щебня, встановлення гідроізоляції, які оформлені Актом прийому виконаних будівельних робіт № 3 за квітень 2016. за формою № КБ-2в (а.с.69-74 т.1).

Проведені у межах цього правочину господарські операції були оформлені податковою накладною №116 від 29.04.2016 р. на загальну суму 1 200 000 гривень (в тому числі ПДВ - 200 000 гривень) (а.с.79 т.1).

Зобовязання по оплаті вартості виконаних робіт виконувалися позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжними дорученнями № 2090 від 04 травня 2016 року на загальну суму 400.000грн. (в тому числі ПДВ 66.666,67грн.); № 2097 від 11 травня 2016 року на загальну суму 350.000 грн. (в тому числі ПДВ 58.333,33 грн.); № 2098 від 11 травня 2016 року на загальну суму 141.050 грн. (в тому числі ПДВ - 23.508,33 грн.); № 2109 від 12 травня 2016 року на загальну суму 410.000 грн. (в тому числі ПДВ 68.333,33 грн.) (а.с.75-78 т.1).

У подальшому отримані роботи були передані позивачем замовнику за Генеральним договором від 10 січня 2014 року на виконання будівельно-монтажних робіт на дільниці від станції «Олексіївська» до станції «Проспект Перемоги».

24 червня 2016 року між позивачем, ПрАТ СБМУ «Тунельбуд» (в якості генпідрядника), та ТОВ «ВІП Білдінг Центр» (в якості субпідрядника) було укладено письмовий правочин у формі договору субпідряду № 28/16-М, предметом якого є встановлення павільйону на обєкті «Будівництво III лінії метрополітену в м. Харкові, від станції «Наукова» до станції «Проспект Перемоги» (а.с.117-122 т.1).

Потреба в укладенні згаданого правочину була обумовлена необхідністю виконання будівельно-монтажних робіт за Генеральним договором від 10 січня 2014 року, укладеним між Позивачем (Генеральний підрядник) та Комунальним підприємством «Харківська дирекція будівництва метрополітену» (ОСОБА_3) на виконання будівельно-монтажних робіт на дільниці від станції «Олексіївська» до станції «Проспект Перемоги».

В межах згаданого правочину були проведені господарські операції з копання ям для стовпів, укладання бетонної суміші, монтажу металоконструкцій, скління сталевих переплетів перегородок, які оформлені Актом прийому виконаних будівельних робіт № 44 за серпень 2016. за формою №КБ-2в. податковими накладними № 41 від 19.07.2016 на загальну суму 100.000 гривень (в тому числі ПДВ - 16 666.67 гривень). № 30 від 11.08.2016 на загальну суму 32.114,00 гривень (в тому числі ПДВ 5.352,33 грн. (а.с.124 т.1)

Зобовязання по оплаті вартості виконаних робіт були виконанні позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжними дорученнями: № 2380 від 19 липня 2016 року на загальну суму 100.000 грн. (в тому числі ПДВ 16 666,67 грн.); № 2541 від 06 вересня 2016 року на загальну суму 29.471,72 грн. (в тому числі ПДВ 4911,95 грн.) (а.с.125-126 т.1).

В подальшому отримані роботи були передані позивачем замовнику за Генеральним договором від 10 січня 2014 року на виконання будівельно-монтажних робіт на дільниці від станції «Олексіївська» до станції «Проспект Перемоги».

12 травня 2016 року між позивачем, ПрАТ СБМУ «Тунельбуд» (в якості генпідрядника) та ТОВ «Обрій-12» (в якості субпідрядника) було укладено письмовий правочин у формі договору субпідряду № 22/16-м, предметом якого є будівельно-монтажні роботи на дільниці від станції «Наукова» до станції «Проспект Перемоги» у рамках проекту: «Будівництво III лінії метрополітену в м. Харкові, від станції «Наукова» до станції «Проспект Перемоги» (а.с.129-135 т.1).

Потреба в укладенні згаданого правочину була обумовлена необхідністю виконання будівельно-монтажних робіт за Генеральним договором від 10 січня 2014 року, укладеним між Позивачем (Генеральний підрядник) та Комунальним підприємством «Харківська дирекція будівництва метрополітену» (ОСОБА_3) на виконання будівельно-монтажних робіт на дільниці від станції «Олексіївська» до станції «Проспект Перемоги».

В межах згаданого правочину були проведені господарські операції з влаштування цементних стяжок, влаштування покриттів із керамічних плиток, встановлення жолобу, які оформлені, фарбування фасадів, влаштування стяжок, влаштування плінтусів, різання плит, оброблення поверхонь фасок і стрічок, фарбування стін, шпаклювання стін, влаштування покриття із плит, влаштування бетонних шарів, фарбування стель, облицювання стін, вирівнювання стін, фарбування металевих поверхонь, грунтування металевих поверхонь, облицювання дренажного лотка, облицювання сходинок плитами, виготовлення кріплень, прокладення внутрішніх стін, прокладення перегородок, влаштування підлоги, встановлення арматурних сіток, суцільне вирівнювання поверхонь стін, влаштування жолобів, встановлення мозаїчних поверхонь, встановлення скляних жилок, тощо, які оформлені наступними актами прийому виконаних будівельних робіт: Актом № 1 за травень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 2 за травень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 3 за травень, за формою № КБ-2в; Актом № 4 за травень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 5 за травень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 6 за травень, за формою № КБ-2в; Актом № 7 за травень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 8 за травень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 9 за травень 2016, за формою № КБ-2в; Актом прийому виконаних будівельних робіт № 36 за серпень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 31 за серпень 2016, за формою № КБ-2в; Актом прийому виконаних будівельних робіт № 32 за серпень 2016, за формою № КБ-2в; Актом №24 за липень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 27 за липень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 26 за липень, за формою № КБ-2в; Актом № 25 зав липень 2016, за формою КБ-2в; Актом № 33 за серпень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № ЗО за липень 2016, за формою № КБ-2в; Актом №38 за серпень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 29 за липень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 28 за липень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 14 за червень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 15 за червень, 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 16 за червень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 17 за червень, за формою № КБ-2в; Актом № 18 за червень, за формою № КБ-2в; Актом № 19 за червень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 20 за червень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 21 за червень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 23 за червень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 22 за червень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 13 за червень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 12 за червень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 10 за травень, за формою № КБ-2в; Актом № 40 за серпень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 42 за вересень, за формою № КБ-2в; Актом № 43 за вересень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 37 за серпень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 39 за серпень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 11 за травень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 34 за серпень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 35 за серпень 2016, за формою № КБ-2в; Актом № 41 за вересень 2016, за формою № КБ-2в (а.с.136-247в т.1).

Крім того, вказані господарські операції оформлені наступними податковими накладними: № 3 від 26.05.2016 на загальну суму 68.754 ( в тому числі ПДВ - 11 459 грн.), № 10 від 31.05.2016 на загальну суму 35.260 (в тому числі ПДВ - 5877 грн.), № 11 від 31.05.2016 на загальну суму 27.085 (в тому числі ПДВ - 4 514 грн.), №12 від 31.05.2016 на загальну суму 16.179 (в тому числі ПДВ - 2696 грн.), № 13 від 31.05.2016 на загальну суму 12.315 (в тому числі ПДВ - 2052 грн.), № 4 від 31.05.2016 на загальну суму 222.722 (в тому числі ПДВ - 37 120 грн.), № 5 від 31.05.2016 на загальну суму 275.251 грн. (в тому числі ПДВ - 45 875); № 6 від 31.05.2016 на загальну суму 70 572 (в тому числі ПДВ - 11 762 грн.); № 7 від 31.05.2016 на загальну суму 71 573 (в тому числі ПДВ - 11 573 грн.); № 8 від 31.05.2016 на загальну суму 32 509 гривень (в тому числі ПДВ 5.418 грн.); № 9 від 31.05.2016 на загальну суму 74.415 (в тому числі ПДВ - 12 403 грн.); № 3 від 08.06.2016 на загальну суму 386.341 (в тому числі ПДВ - 64.390 грн.); № 4 від 08.06.2016 на загальну суму 37.956 (в тому числі ПДВ- 6326 грн.); № 10 від 27.06.2016 на загальну суму 26.762 (в тому числі ПДВ - 4457 грн.); № 11 від 27.06.2016 на загальну суму 155.165 (в тому числі ПДВ - 25 861 грн.) : № 12 від 27.06.2016 на загальну суму 431.836 ( в тому числі ПДВ 71.973 грн.); № 13 від 27.06.2016 на загальну суму 121.796 (в тому числі ПДВ - 20 299 грн.); №14 від 27.06.2016 на загальну суму 34 612 (в тому числі ПДВ- 5.769 грн.); № 15 від 27.06.2016 на загальну суму 46.319 (в тому числі ПДВ - 7 720 грн.); № 7 від 27.06.2016 на загальну суму 774.534 (в тому числі ПДВ 129.089 грн.); №8 від 27.06.2016 на загальну суму 122.471 (в тому числі ПДВ - 20 412 грн.); № 9 від 27.06.2016 на загальну суму 125.373 (в тому числі ПДВ - 20 895 грн.); № 2 від 26.07.2016 на загальну суму 484 543 (в тому числі ПДВ- 80.757 грн.); № 4 від 28.07.2016 на загальну суму 299.400 (в тому числі ПДВ- 49.900 грн.); № 5 від 28.07.2016 на загальну суму 229.739 (в тому числі ПДВ - 38 290 грн.); № 6 від 28.07.2016 на загальну суму 157.658 (в тому числі ПДВ- 26.276 грн.); № 7 від 28.07.2016 року на загальну суму 70.521 (в тому числі ПДВ 11.753 грн.); № 8 від 28.07.2016 на загальну суму 40.373 (в тому числі ПДВ - 6 729 грн.); № 9 від 28.07.2016 на загальну суму 4.816 (в тому числі ПДВ - 803 грн.); № 1 від 08.08.2016 на загальну суму 333.706 (в тому числі ПДВ 55.618 грн.); № 2 від 08.08.2016 на загальну суму 84.641 (в тому числі ПДВ- 14.107 грн.); № 3 від 08.08.2016 року на загальну суму 6.777грн. (в тому числі ПДВ 1.129 грн.); № 4 від 11.08.2016 на загальну суму 24.937 (в тому числі ПДВ 4.156 грн.); № 10 від 31.08.2016 на загальну суму 3.514 (в тому числі ПДВ - 586 грн.); № 11 від 31.08.2016 на загальну суму 33.723 (в тому числі ПДВ 5.620 грн.); № 12 від 31.08.2016 на загальну суму 46.444 (в тому числі ПДВ - 7.741 грн.); № 7 від 31.08.2016 на загальну суму 10.967 (в тому числі ПДВ - 1 828 грн.); № 8 від 31.08.2016 на загальну суму 59.857 грн. (в тому числі ПДВ 9.976 грн.); № 9 від 31.08.2016 на загальну суму 164.395 (в тому числі ПДВ 27.399 грн.); № 2 від 30.09.2016 на загальну суму 32.905 (в тому числі ПДВ 5.484 грн.); № 3 на загальну суму 22.574 (в тому числі ПДВ 3.762 грн.); № 4 від 30.09.2016 на загальну суму 2.598 (в тому числі ПДВ- 433 грн.) ( а.с.39-80 т.2).

Зобовязання по оплаті вартості виконаних робіт були виконанні позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжними дорученнями: №2633 від 12.10.2016 року на суму 50.000грн., №2629 від 10.10.2016 року на суму 50.000,00грн., №2593 від 22.09.2016 року на суму 50.000,00грн., №2566 від 14.09.2016 року на суму 130.000,00 грн., №2490 від 17.08.2016 року на суму 200.000,00 грн., №2484 від 15.08.2016 року на суму 100.000,00 грн., №2434 від 01.08.2016 року на суму 795.000,00 грн., №2420 від 29.07.2016 року на суму 350.000,00грн.. №2400 від 26.07.2016 року на суму 90.000,00грн., №2381 від 19.07.2016 року на суму 100.000,00 грн., №2362 від 13.07.2016 року на суму 150.000,00 грн., №2361 від 12.07.2016 року на суму 300.000,00 грн., №2364 від 14.07.2016 року на суму 100.000,00 грн., №2310 від 01.07.2016 року на суму 400.000,00 грн., №2342 від 11.07.2016 року на суму 517.635,00 грн.. №2323 від 04.07.2016 року на суму 180.000,00 грн., №2289 від 29.06.2016 року на суму 50.000,00 грн., №2287 від 24.06.2016 року на суму 50.000,00 грн., №2283 від 23.06.2016 року на суму 50.000,00 грн., №2275 від 22.06.2016 року на суму 100.000,00 грн., №2253 від 16.06.2016 року на суму 100.000,00 грн., №2211 від 08.06.2016 року на суму 100.000,00 грн., №2198 від 07.06.2016 р. на суму 600.000,00 грн., №2171 від 03.06.2016 року на суму 100.000,00 грн., №2163 від 01.06.2016 року на суму 89.000,00 грн. (а.с.14-38 т.2).

В подальшому отримані роботи були передані позивачем замовнику за Генеральним договором від 10 січня 2014 року на виконання будівельно-монтажних робіт на дільниці від станції «Олексіївська» до станції «Проспект Перемоги».

12 вересня 2016 року між позивачем, ПрАТ СБМУ «Тунельбуд» (в якості генпідрядника), та ТОВ «Елітбуд Інвест» (в якості субпідрядника) було укладено письмовий правочин у формі договору субпідряду № 12/09, предметом якого є будівельно-монтажні роботи по проекту: «Будівництво III лінії метрополітену в м. Харкові, від станції «Наукова» до станції «Проспект Перемоги» (а.с.80 т.1).

Потреба в укладенні згаданого правочину була обумовлена необхідністю виконання будівельно-монтажних робіт за Генеральним договором від 10 січня 2014 року, укладеним між Позивачем (Генеральний підрядник) та Комунальним підприємством «Харківська дирекція будівництва метрополітену» (ОСОБА_3) на виконання будівельно-монтажних робіт на дільниці від станції «Олексіївська» до станції «Проспект Перемоги».

В межах згаданого правочину були проведені господарські операції з влаштування асфальтобетонних покриттів, влаштування вирівнюючого шару із асфальтобетонної суміші, встановлення бортового каміння, монтаж металоконструкцій, укладання бетонної суміші, які оформлені Актом прийому виконаних будівельних робіт №1 за вересень 2016 року за формою № КБ-2в; розбирання фундаментів, встановлення блоків стін, монтаж перегородок, розбирання дегляних стін, розбирання перекриттів, основ під підлогу, які оформлені Актом прийому виконаних будівельних робіт №2 за вересень 2016, за формою №КБ - 2в (а.с.81-84 т.1).

Вказані господарські операції були оформлені податковою накладною №11 від 15.09.2016 на загальну суму 450 000 гривень (в тому числі ПДВ - 75 000 гривень) (а.с.86 т.1).

Зобовязання по оплаті вартості виконаних робіт були виконанні позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжним дорученням № 2567 від 15 вересня 2016 року на загальну суму 450.000 грн. (в тому числі ПДВ - 75.000 грн.) (а.с.85 т.1).

В подальшому отримані роботи були передані позивачем замовнику за Генеральним договором від 10 січня 2014 року на виконання будівельно-монтажних робіт на дільниці від станції «Олексіївська» до станції «Проспект Перемоги».

04 квітня 2016 року між позивачем, ПрАТ СБМУ «Тунельбуд» (в якості генпідрядника), та ТОВ «Оболонь Сервіс Плюс» (в якості субпідрядника) було укладено письмовий правочин у формі договору субпідряду № 01/04с, предметом якого є будівельно-монтажні роботи по проекту: «Будівництво III лінії метрополітену в м. Харкові, від станції «Наукова» до станції «Проспект Перемоги» (а.с.87-88 т.1).

Потреба в укладенні згаданого правочину була обумовлена необхідністю виконання будівельно-монтажних робіт за Генеральним договором від 10 січня 2014 року, укладеним між позивачем (генеральний підрядник) та Комунальним підприємством «Харківська дирекція будівництва метрополітену» (замовник) на виконання будівельно-монтажних робіт на дільниці від станції «Олексіївська» до станції «Проспект Перемоги».

В межах згаданого правочину були проведені господарські операції з встановлення чавунних конструкцій, бетонування шляху встановлення чавунних частин, влаштування стяжек, влаштування покриттів із плит, монтаж дверей, тощо, які оформлені Актом прийому виконаних будівельних робіт №1 за квітень 2016, за формою № КБ 2в; розробки ґрунту, засипання траншей, виготовлення знімного щита, прокладення плит, встановлення зовнішньої гідроізоляції перекриття, монтажу конструкцій люків, очистки металевих поверхонь, ґрунтування металевих поверхонь конструкцій, прокладення збірних залізобетонних плит, розробка ґрунту, які оформлені Актом прийому виконаних будівельних робіт № 2 за квітень 2016. за формою № КБ-2в (а.с.89-97 т.1).

Вказані господарські операції оформлені податковою накладною № 7 від 15.04.2016 на загальну суму 350.000 гривень (в тому числі ПДВ 58.333,33 гривні) (а.с.99 т.1).

Зобовязання по оплаті вартості виконаних робіт були виконанні позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжним дорученням № 2011 від 15 квітня 2016 року на загальну суму 350.000 грн. (в тому числі ПДВ 58.333,33 грн.) (а.с.98 т.1).

В подальшому отримані роботи були передані позивачем замовнику за Генеральним договором від 10 січня 2014 року на виконання будівельно-монтажних робіт на дільниці від станції «Олексіївська» до станції «Проспект Перемоги».

28 жовтня 2015 року між позивачем, ПрАТ СБМУ «Тунельбуд» (в якості генпідрядника), та ПП «Лакшмі» (в якості субпідрядника) було укладено письмовий правочин у формі договору субпідряду №28/10/15-1, предметом якого є постачання та монтаж конструкцій пасажирських павільйонів в місцях зупинки громадського транспорту на обєкті «Будівництво ділянки III лінії метрополітену в м. Харкові, від станції «Наукова» до станції «Проспект Перемоги» (а.с.100-105 т.1).

Потреба в укладенні згаданого правочину була обумовлена необхідністю виконання будівельно-монтажних робіт за Генеральним договором від 10 січня 2014 року, укладеним між Позивачем (генеральний підрядник) та Комунальним підприємством «Харківська дирекція будівництва метрополітену» (замовник) на виконання будівельно-монтажних робіт на дільниці від станції «Олексіївська» до станції «Проспект Перемоги».

В межах згаданого правочину були проведені господарські операції з копання ям для стовпів, укладання бетонної суміші, монтажу металоконструкцій, скління сталевих перегородок, які оформлені Актом прийому виконаних будівельних робіт №1 за грудень 2015, за формою № КБ-2в та податковою накладною № 1 від 01.12.2015 на загальну суму 100 000 гривень (в тому числі ПДВ-16.666,67 гривень) (а.с.108-109 т.1).

Зобовязання по оплаті вартості виконаних робіт були виконанні позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжними дорученнями № 1510 від 01 грудня 2015 року на загальну суму 100.000 грн. (в тому числі ПДВ - 16 666,67 грн.) (а.с.110-113 т.1).

В подальшому отримані роботи були передані Позивачем ОСОБА_3 за Генеральним договором від 10 січня 2014 року на виконання будівельно-монтажних робіт на дільниці від станції «Олексіївська» до станції «Проспект Перемоги».

Оцінивши зазначені правочини за правилами ст.86 КАС України, суд відзначає, що правочини з ТОВ Елітан Компані , ТОВ ВІП Білдінг Центр, ТОВ Обрій-12, ТОВ Елітбуд Інвест, ТОВ Оболонь Сервіс Плюс, ПП Лакшмі були укладені між правоздатними і дієздатними юридичними особами, за формою та змістом спірні правочини не суперечать закону, предметом спірних правочинів не є речі, що обмежені в цивільному (господарському) обороті, сторони спірних правочинів на момент господарських операцій мали правовий статус платників ПДВ.

Таким чином, перелічені договори визнаються судом належними та допустимими доказами наявності між позивачем та контрагентом факту вчинення правочинів в розумінні ст.202 Цивільного кодексу України.

Витребувані судом на виконання вимог ст.11 КАС України та приєднані до справи документи, що підтверджують зобовязання по оплаті за вищезазначеними договорами, засвідчують факт виконання позивачем зобов'язань за спірним правочином шляхом перерахування безготівкових грошових коштів, що означає втрату позивачем права власності на ці кошти. Доказів повернення цих коштів до позивача, наявності у позивача та його контрагента спільного інтересу щодо їх отримання останнім (що могло б мати місце в разі повязаності цих осіб), до матеріалів справи субєктом владних повноважень до матеріалів справи не подано. За правилами Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні операція по списанню коштів з банківських рахунків платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобовязань такого платника. Отже, приєднані до справи документи про оплату послуг визнаються судом належними та допустимими доказами реальності вчинених між позивачем та контрагентом позивача господарських операцій.

Оцінивши перелічені фактичні дані в їх сукупності за правилами ст.86 КАС України, суд відмічає, що оглянуті документи відповідають вимогам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а відтак, слід дійти висновку, що документи не містять явних чи нездоланних дефектів форми, змісту чи походження, котрі б однозначно зумовлювали втрату первинними і розрахунковими документами юридичної сили і доказовості. Таким чином, оглянуті документи сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності господарської операції.

Суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.8, 19, ст.124, 129 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

З приводу відображених в акті перевірки обставин наявності кримінальних проваджень як відносно фактів діяльності контрагентів позивача, так і відносно фактів діяльності платників податків, з якими позивач не мав жодних безпосередніх господарських зносин, суд зазначає, що у силу приписів ст.ст.6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ч.3 ст.2 КАС України, ст.ст.86, 109 Податкового кодексу України суд при вирішенні спору з приводу відповідності закону рішення контролюючого органу про визначення платнику податків грошових зобов'язань повинен перевірити чи достатнім поза розумним сумнівом є обсяг добутих контролюючим органом доказів для підтвердження факту вчинення податкового правопорушення, чи добуті ці докази з легальних джерел та з додержанням процедури.

На думку суду, положення ст.11 КАС України цього правила не змінюють і змінювати не можуть, позаяк у такому випадку замість судової перевірки правильності виконання управлінської функції суб'єктом владних повноважень суд вдаватиметься до збору доказів проти платника податків, тобто висуватиме платнику нове звинувачення у вчиненні податкового правопорушення, а вказане прямо суперечить завданню адміністративного судочинства згідно з ч.1 ст.2 КАС України.

Суд відмічає, що коло матеріалів, котрі є доказами у галузі податкової справи, визначено законодавцем у положеннях ст.83 Податкового кодексу України і до цих матеріалів належать судові рішення.

Проте, з огляду на приписи Кримінального процесуального кодексу України під такими рішеннями не можуть розумітись ухвали чи постанови районних судів про тимчасовий доступ до документів, адже у таких рішеннях суд досліджує виключно обставини наявності у прокурора чи органу досудового розслідування потреби в одержанні певних відомостей та обставини співвідносності цих документів з предметом кримінального провадження, у якому здійснюється досудове розслідування.

Тобто наведена судами у таких рішеннях мотивація є не остаточною (завершальною) юридичною оцінкою судом обставин фактичної дійсності, а лише свідчить про визнання судом достатньої обґрунтованості припущення прокурора чи органу досудового розслідування про скоєння кримінального правопорушення.

Але незважаючи на це, контролюючий орган поклав в основу власних суджень саме такі рішення суду.

Доказів одержання та безпосереднього дослідження у ході перевірки пояснень керівників контрагентів контролюючий орган до матеріалів цієї справи не подав.

При цьому, суд вважає, що при оцінці згаданих пояснень контролюючий орган у силу приписів ст.8 Конституції України повинен додержуватись загальних правил перевірки допустимості, належності та достатності доказів і не брати до уваги докази, отримані з порушенням визначеної законом процедури або з непередбачених законом джерел.

Як з'ясовано судом, у спірних правовідносинах контролюючий орган жодних документів (пояснень громадян, документів досудового розслідування) не витребовував, достовірності та актуальності інформації про стан та результати кримінальних проваджень не перевіряв.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.69, 70, 86 КАС України, суд доходить висновку, що на момент винесення спірних рішень контролюючий орган не зібрав, а відтак, не мав у своєму розпорядженні достатніх доказів на підтвердження факту скоєння платником податкового правопорушення, натомість обмежився виключно констатацією інформації про існуючі кримінальні провадження.

Допущені контролюючим органом недоліки в реалізації управлінської функції (а саме: неповнота з'ясування обставин) є суттєвими, спричинили винесення спірних рішень без додержання правила юридичної визначеності як невід'ємної складової принципу верховенства права, тобто створили нездоланні дефекти у спірних рішеннях, а тому не можуть бути усунуті судом навіть у порядку ст.11 КАС України.

Як свідчення відсутності претензій контролюючого органу до реальності господарських операцій між позивачем та контрагентами суд сприймає і обрану субєктом владних повноважень юридичну підставу для збільшення грошових зобовязань з ПДВ, а саме: п.198.5 ст.198 Податкового кодексу.

Так, відповідно до п.198.5 ст.198 Податкового кодексу (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

З положень викладеної норми кодексу чітко слідує, що обовязок платника податків збільшити податкові зобовязання з ПДВ законодавець повязав з 4 різними підставами.

Отже, контролюючий орган при кваліфікації діянь платника податків як податкового правопорушення у силу ст.ст.8 і 19 Конституції України, ст.ст.36, 37 Податкового кодексу України, ч.3 ст.2 КАС України з метою забезпечення правила юридичної визначеності як невідємної складової принципу верховенства права був зобовязаний послатись на відповідне положення абз.1 п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України.

Невиконання контролюючим органом такого обовязку з невідворотністю спричиняє існування у спірному рішенні такого дефекту, котрий не може бути залишений судом поза увагою та є самостійною і достатньою підставою для скасування цього рішення.

Окрім вказаної підстави, суд також не може визнати правильними судження контролюючого органу про збільшення грошових зобовязань з ПДВ з посиланням на п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України у звязку з тим, що встановивши реальність товарів та послуг, потребу у задіянні таких товарів і послуг у виробничому процесі платника податків, факт реєстрації виписаних контрагентами податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, фізичне використання товарів та послуг у виробничому процесі, субєкт владних повноважень водночас з цим не добув жодних доказів та не навів жодних мотивів з приводу того у яких же саме операціях платника податків, котрі не є господарською діяльністю були використані ці товари, не конкретизував ці операції за критерієм часового виміру та учасників тощо.

Таким чином, висновки податкового органу про відсутність факту реального вчинення вищезазначених господарських операцій по зносинам з ТОВ Елітан Компані , ТОВ ВІП Білдінг Центр, ТОВ Обрій-12, ТОВ Елітбуд Інвест, ТОВ Оболонь Сервіс Плюс, ПП Лакшмі не знайшли підтвердження в ході розгляду справи.

Підсумовуючи викладене, суд прийшов до висновку про скасування податкового повідомлення- рішення від 22.06.2017р. № в частині донарахувань за епізодами по контрагентам ТОВ Елітан Компані , ТОВ ВІП Білдінг Центр, ТОВ Обрій-12, ТОВ Елітбуд Інвест, ТОВ Оболонь Сервіс Плюс, ПП Лакшмі, оскільки не знаходить правових підстав для визнання юридично правильним та фактично обґрунтованим тих суджень, котрі були покладені контролюючим органом в основу рішення про збільшення грошових зобовязань з податку на додану вартість.

Разом з тим, за епізодом зносин платника з ТОВ «Парт Люкс» суд знаходить підстави для визнання правильним висновку контролюючого органу про існування події податкового правопорушення.

Довід платника про відсутність порушення за цим епізодом обґрунтований посиланням на договір від 07.09.2015р. № 1604/15 предметом якого є доставка автомобільним транспортом вантажу (рейки Р-5, довжиною 25 м, в кількості 113,96 т.) (а.с.61-62 т.1), заявку №1 від 23.09.15 (а.с.63 т.1), видаткову накладну №90460573 від 04.09.2015, податкові накладні № 66 від 14.09.2015 та № 67 від 15.09.2015 усього на суму 60.000,00 грн. ( в тому числі ПДВ- 10.000,00 грн.) (а.с.61-66 т.1), платіжне дорученням № 1271 від 23 вересня 2015 року на загальну суму лише 6.600,00 грн. (в тому числі ПДВ - 1.100,00грн.)

Доказів фізичного переміщення товару, як-то: відповідної товарно-транспортної накладної платник до матеріалів справи не подав, незважаючи на неодноразові вимоги суду.

Наведені з цього приводу доводи позивача суд вважає неспроможними, адже пояснення ПрАТ СБМУ "Тунельбуд" про те, що останнім неодноразово витребовувались у контрагента товарно-транспортні накладні, однак останнім їх надано не було, не є обґрунтованим, оскільки дані документи мали бути у позивача ще на момент здійснення господарської операції.

Вирішуючи спір за вимогою про скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 22.06.2017 р. №, суд зазначає, що з положень Розділу ІІІ Податкового кодексу України, в кореспонденції з приписами ст.44 Податкового кодексу України, ст.ст.215, 216, 228 Цивільного кодексу України, ст.ст.207, 208 Господарського кодексу України, витікає правило, відповідно до якого платник податків має право на врахування числових показників понесених видатків чи вартості придбаних товарів (робіт, послуг) при обчисленні податку на прибуток у разі одночасного існування сукупності таких обставин як: 1) отримання від контрагента первинного документа без дефекту форми, змісту (тобто відтворення всіх обовязкових за законом реквізитів, з детальним описанням суті та показників господарської операції) чи походження (тобто створення документу реально існуючим суб'єктом права) або проведення операції списання безготівкових коштів з банківського рахунку в оплату вартості товару (роботи, послуги); 2) відсутність наміру на безпідставне одержання податкової вигоди; 3) реальне проведення платником податків господарської операції в умовах звичайної господарської діяльності, яка здійснюється з дотриманням засад розумності, виваженості, добросовісності, сумлінності та спрямована на отримання позитивного економічного результату; 4) настання події виникнення права на збільшення витрат (що, в залежності від виду понесених видатків, співпадає або з подією отримання доходу, або з подією понесення витрат).

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.86 КАС України, суд доходить висновку, що у взаємовідносинах з ТОВ «Парт Люкс» наявні фактичні дані, котрі б унеможливлювали віднесення здійснених видатків та одержаних первинних документів до обліку з податку на прибуток.

Відтак, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову у частині скасування податкового повідомлення - рішення від 22.06.2017р. № НОМЕР_3, оскільки дане рішення є правомірним та фактично обґрунтованим.

Суд не вважає за можливе оминути увагою обставини реального існування тих об'єктів, на яких проводились роботи, що визнано як представниками сторін у ході судового розгляду, так і додатково підтверджено: 1) Довідкою Північно-східного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби України від 22.09.2017 року №06-12/79-з щодо зустрічної звірки в ПрАТ Спеціалізованому будівельно-монтажному управлінні «Тунельбуд» з метою документального підтвердження виду, обсягу і якості операції та розрахунків з КП «Харківська дирекція будівництва метрополітену» за період з 01.10.2012 року по 31.05.2017 року; 2) Актом Державної фінансової інспекції в Харківській області від 15.09.2017 року про проведення контрольного огляду робіт, виконаних ПП"Лакшмі" та ТОВ «ВІП Білдінг Центр» за договорами, укладеними з СБМУ «Тунельбуд» на замовлення КП «Харківська дирекція будівництва метрополітену», яким встановлено наявність пасажирських павільйонів очікування (у кількості 7шт.)

Згідно даних документів вбачається, що в ході проведення зустрічної звірки з КП «Харківська дирекція будівництва метрополітену», а також в ході проведення ревізії за участю представників підрядних організацій та замовника - ПрАТ Спеціалізованому будівельно-монтажному управлінні «Тунельбуд» проведено вибіркові контрольні обміри виконаних робіт, за наслідками яких завищень обсягів виконаних робіт не встановлено.

Стосовно доводу про можливу (ймовірну) протиправність господарської діяльності третіх осіб, то суд також відмічає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач та його контрагенти є окремими субєктами права зі статусом юридичної особи, а відтак за змістом Податкового кодексу України позивач та контрагенти позивача є окремими платниками (як податку на прибуток, так і податку на додану вартість). За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника, яка (слід розуміти відповідальність) відповідно до ст.61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення субєкта права до юридичної відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, згідно з законом є неможливим.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що під час розгляду справи відповідачем за правилами ч.2 ст.71 КАС України не спростовано достовірності відомостей первинних та розрахункових документів, поданих платником податків на підтвердження факту реальності здійснення господарських операцій за спірними правочинами, відповідачем не доведено неможливості проведення господарських операцій, просторових та часових факторів, економічних чинників, не подано доказів відсутності зміни стану та структури активів, зобов'язань чи власного капіталу сторін спірних правочинів, доказів отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб, доказів отримання позивачем послуг від іншої особи ніж сторона за правочином. У ході розгляду справи відповідачем не доведений факт несумісності предмету перелічених правочинів з напрямом господарської діяльності Приватного акціонерного товариства Спеціалізованого будівельно-монтажного управління "Тунельбуд".

Доказів того, що у спірних правовідносинах позивач та його контрагент є пов'язаними особами, були обізнані з обставинами організації господарської діяльності один одного, діяли взаємоузгоджено та зловмисно, маючи на меті завдати шкоди інтересам Держави, мали інший матеріальний інтерес, ніж виконання зобов'язань за спірними правочинами, вчинені правочини об'єктивно не були потрібні для організації господарської діяльності позивача, господарські операції за спірними правочинами були відображені лише в документообігу, а фактично не відбулись і не спричинили змін у структурі і складі активів сторін спірних правочинів, відповідач до суду не подав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені в акті перевірки висновки відповідача про порушення позивачем вимог п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135. ст.135 Податкового кодексу України, пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.198.1, п.198.3, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу є помилковими, оскільки базуються лише на припущеннях, що суперечить вимогам ч.3 ст.2 КАС України, акт перевірки не містить належних та допустимих доказів вчинення платником податків порушення податкового законодавства щодо визначення, нарахування та сплати податку на додану вартість лише по взаємовідносинам з ТОВ Елітан Компані, ТОВ Віп Білдінг Центр, ТОВ «Обрій», ТОВ «Елітбуд Інвест», ТОВ «Оболонь Сервіс Плюс», ПП «Лакшмі».

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судовим розглядом встановлено факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин у галузі податкової справи лише податковим повідомленням-рішенням від 22.06.2017 року за № НОМЕР_1 та податковим повідомленням-рішенням № в частині на суму 1.258.008,00 грн.

Рішення, прийняте контролюючим органом за епізодом взаємовідносин з ТОВ «Парт Люкс», суд вважає таким, що узгоджується з законом.

Вказане зумовлює часткове задоволення заявлених позивачем вимог.

Розподіл судових витрат здійснити згідно зі ст.94 КАС України та Законом України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 8, 19, 129 Конституції України, ст.ст.7-11, ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства Спеціалізованого будівельно-монтажного управління "Тунельбуд" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.06.2017 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.06.2017 року № в частині на суму 1.258.008,00 грн., з яких основний платіж - 842.002,00 грн., фінансова санкція - 416.006,00 грн.

В іншій частині позовних вимог позов залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (код 39599198, 61057, м.Харків, вул.Пушкінська,46) на користь Спеціалізованого будівельно-монтажного управління "Тунельбуд" (код 01264669, м.Харків, вул.Короленка, буд.4) витрати на сплату судового збору у сумі 19.432,54 грн. (дев'ятнадцять тисяч чотириста тридцять дві грн. 54 коп.)

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 29.11.2017 року.

Суддя Старосєльцева О.В.