Справа № 196/1128/17
Суддя: Гудим О. М.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 196/1128/17
№ провадження 2-а/196/33/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області, як адміністративний суд, у складі:

головуючої - судді Гудим О.М.,

при секретарі - Шевченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Царичанка Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Царичанського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом в порядку адміністративного судочинства до Царичанського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що перебуває на обліку в Царичанському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та з 04 липня 2013 року отримує довічне грошове утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", особовий рахунок НОМЕР_2.

Сума грошового утримання вираховувалась Царичанським об'єднаним УПФУ Дніпропетровської області із заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді в Царичанському районному суді згідно з довідками, які видавались Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області.

У зв'язку із збільшенням заробітної плати працюючим суддям, Царичанським об'єднаним УПФУ Дніпропетровської області двічі здійснювався перерахунок довічного грошового утримання, з яких перший раз на виконання постанови суду, а другий раз Управління само задовольнило його заяву про перерахунок утримання згідно наданої довідки про заробітну плату працюючого судді.

10 жовтня 2017 року він отримав довідку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області №Б-с-1203, згідно якої станом на вересень 2017 року розмір суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді в Царичанському районному суді Дніпропетровської області, складає: оклад 16000 грн., доплата за вислугу років 11200 грн. Крім суддівської винагороди, щорічно працюючим суддям відповідно до ст.136 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» надається допомога на оздоровлення в розмірі 1/12 частини посадового окладу, тобто, виходячи з посадового окладу 16000 грн. у 2017 році допомога на оздоровлення становить 1333 грн. 33 коп.

З даною довідкою він звернувся 11 жовтня 2017 року до Царичанського об'єднаного УПФУ Дніпропетровської області і просив здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання йому із включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, а 01.11.2017 року йому був вручений лист, яким Управління повідомив, що в проведенні перерахунку йому відмовлено у зв'язку з відсутністю для цього підстав, оскільки розміри складових суддівської винагороди не змінились, а допомога на оздоровлення не входить до складових суддівської винагороди. Вважає такі дії Царичанського об'єднаного УПФУ Дніпропетровської області неправомірними.

Посилаючись на вимоги ст.ст.6, 18, 19, 104-107, 159-163 КАС України, ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.134, 136, (133, 134) Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.10.2010 року та 02.06.2016 року, рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року, 16.06.2007 року, 03.06.2013 року та від 08.06.2016 року, ст.6.4 Європейської хартії про статус суддів, та враховуючи вищевикладене, прохає суд:

- визнати неправомірними дії Царичанського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у проведенні перерахунку йому щомісячного довічного грошового утримання;

- зобов'язати Царичанське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням 1/12 частини допомоги на оздоровлення в сумі 1333 грн. 33 коп. згідно довідки ТУДСА України в Дніпропетровській області від 10.10.2017 року за №Б-с-1203 з моменту звернення, тобто з 11 жовтня 2017 року;

- стягнути з Царичанського об'єднаного УПФУ Дніпропетровської області на його користь 640 грн. судового збору.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача - Царичанського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - Продан І.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на наступні обставини.

Відповідно до ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VІІІ у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного грошового утримання.

Відповідно до ст.135 цього Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1)вислугу років;

2)перебування на адміністративній посаді в суді;

3)науковий ступінь;

4)роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

ОСОБА_1 відмовлено у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, так як підстави для перерахунку відсутні, оскільки розміри складових суддівської винагороди не змінились. Допомога на оздоровлення не входить до складових суддівської винагороди.

При цьому, з 01.01.2017 року набрав чинності Закон України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", відповідно до якого органи Пенсійного фонду звільнені від сплати судового збору, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача щодо стягнення з них на його користь судового збору задоволенню не підлягають.

Суд, заслухавши представника відповідача та вивчивши надані сторонами докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Позивач перебуває на обліку в Царичанському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та з 04 липня 2013 року отримує довічне грошове утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", особовий рахунок НОМЕР_2.

10 жовтня 2017 року позивач отримав довідку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області №Б-с-1203, згідно якої станом на вересень 2017 року розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді в Царичанському районному суді Дніпропетровської області, складає: оклад 16000 грн., доплата за вислугу років 11200 грн. Крім суддівської винагороди, щорічно працюючим суддям відповідно до ст.136 Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» надається допомога на оздоровлення в розмірі 1/12 частини посадового окладу, тобто, виходячи з посадового окладу 16000 грн. у 2017 році допомога на оздоровлення становить 1333 грн. 33 коп. (а.с.8).

З даною довідкою позивач 11 жовтня 2017 року звернувся до Царичанського об'єднаного УПФУ Дніпропетровської області щодо проведення йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання йому із включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Проте, 01.11.2017 року листом Царичанське об'єднане УПФУ Дніпропетровської області відмовило позивачу в проведенні перерахунку щомісячного грошового утримання у зв'язку з відсутністю для цього підстав, оскільки розміри складових суддівської винагороди не змінились, а допомога на оздоровлення не входить до складових суддівської винагороди (а.с.10).

Такий висновок є необґрунтованим з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів, в тому числі гарантії забезпечення незалежності суддів, врегульовано положеннями Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до ч.4 ст.48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Пунктом 8 частини 5 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості.

Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

При цьому, в п.2 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 126 Конституції України положення ч.3 ст. 11 Закону України "Про статус суддів" у взаємозв'язку з ч.8 ст. 14 Закону України "Про судоустрій України" (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

В п.3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України "Про статус суддів". Згідно з ч.1 ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VІ, за нормами якого позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, а також Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VІІІ, на норми якого посилається відповідач, містять ІХ розділ «Забезпечення суддів».

Перелік складових суддівської винагороди міститься у статтях 133 та 135 розділу «Забезпечення суддів».

Крім того, статтею 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VІ (ІХ розділ) передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і ст.136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VІІІ (ІХ розділ) на норми якого посилається відповідач, тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

До того ж, відповідно до п.п.2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, й виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а відповідно входить до структури заробітної плати, а за нормами ч.3 ст.141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VІ з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці" (пункт 54).

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п.3 Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 р. за № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно зі ст.6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Відповідно до ст.ст. 133-134 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

При цьому слід зазначити, що згідно з п. 2.3.3. Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, була встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначаються, крім відомостей про судову винагороду, інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до норм законодавства, зміст матеріальної допомоги полягає у виплаті грошових коштів. При цьому, виплата сум грошової допомоги на оздоровлення здійснюється суддям систематично та включена в оподатковуваний дохід.

Аналіз наведених положень дає підстави дійти висновку, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці, в тому числі і судді.

Судова система є однією із складових системи державних органів, що здійснюють державну владу, а суддя виконуючи завдання і функції держави, фактично є працівником певного органу держави. Тобто, призначення або обрання в установленому законодавством порядку особи на посаду судді свідчить про наявність між суддею та державою трудових правовідносин.

При цьому, відповідно до Рішення Ради суддів України №42 від 09.06.2016 року, судді з урахуванням певних обмежень і особливостей, притаманних їх статусу є суб'єктами трудових прав та обов'язків. Разом з певними особливостями, які обумовлені специфікою службової діяльності, судді є такими ж суб'єктами трудових правовідносин та носіями суб'єктивних трудових прав та обов'язків, як і інші працівники.

Зазначене дає підстави вважати, що робота судді є різновидом трудової діяльності, як окремий вид трудових відносин, та потрапляє під регулюючий вплив чинного законодавства, але з певною специфікою.

Частиною 1 статті 51 та частиною 5 статті 109 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» закріплено, що суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та даного закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з суддів України і здійснює правосуддя на професійній основі; за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканості, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 06 листопада 2013 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-350а13 відповідно), які в силу ст.244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України, про матеріальну допомогу, де вказано, що при спірних правовідносинах необхідно віддавати перевагу спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Також, суд зазначив, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Слід також зазначити, що в рішенні Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп2007 вказано, що щомісячне довічне грошове утримання як і пенсія, є особливою формою соціального забезпечення суддів, тобто, довічне грошове утримання є аналогом пенсійного забезпечення.

Таким чином, вищенаведений аналіз законодавства свідчить, що головним для включення матеріальної допомоги хоч у пенсію, хоч у довічне грошове утримання, є її наявність у складі заробітної плати відповідної категорії працівників та підтвердження відрахувань з цієї суми передбачених чинним законодавством.

Необхідно зазначити, що відповідно до ст.126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів», яка проголошує, що рівень виплат, який має отримувати суддя у відставці має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

У ч.1 ст 8 Конституції України встановлено, що в Україні визначається і діє принцип верховенства права. У рішенні від 02.11.2004 року № 15-рп/2204 Конституційний Суд України зазначив, що верховенство права це планування права в суспільстві. При прийняті рішення суди мають керуватися принципом верховенства права. Отже, право, яке встановлене і гарантоване Конституцією України, не може бути порушеним шляхом звуження змісту та обсягу визначених гарантій незалежності суддів.

Відповідно до Рішення Ради суддів України від 08.04.2016 року № 29, саме до повноважень суду належить визначення правової норми, яку необхідно застосувати до спірних правовідносин. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідач, відмовляючи у проведенні перерахунку довічного грошового утримання, з урахуванням матеріальної допомоги, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про судоустрій та статус суддів», «Про пенсійне забезпечення».

Відтак, з огляду на вищевказане, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу є протиправними, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, слід присудити на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, задовольнивши таким чином позовні вимоги повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.158-163, 183-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Царичанського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірними дії Царичанського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1.

Зобов'язати Царичанське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням 1/12 частини допомоги на оздоровлення в сумі 1333 грн. 33 коп. відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 10.10.2017 року за №Б-с-1203 з моменту звернення, тобто з 11 жовтня 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Царичанського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанова суду в повному обсязі виготовлена 28 листопада 2016 року.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду через Царичанський районний суд, як місцевий адміністративний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення або одержання копії постанови.

Головуюча О.М.ГУДИМ