Справа № 405/1719/17 (2-а/405/66/17)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2017 року справа № 405/1719/17 (2-а/405/66/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області

на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 липня 2017 року

у справі № 405/1719/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Національна поліція України, Міністерство внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області,

про стягнення одноразової грошової допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, треті особи: Національна поліція України, Міністерство внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області в якому просив:

- визнати неправомірним рішення Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області № 2043/01/28-2016 від 04.10.2016 про відмову в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з настанням інвалідності;

- зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до інвалідності.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачами права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з настанням інвалідності, яка пов'язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 липня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірним рішення Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 04.10.2016 № 2043/01/28-2016 про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області призначити та виплати одноразову грошову допомогу ОСОБА_1.

Постанову суду мотивовано тим, що за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової у зв'язку з інвалідністю передбаченої Законом України «Про міліцію», так як його захворювання пов'язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що захворювання, внаслідок якого пізніше позивачу встановлено інвалідність, отримано ним у період проходження служби в органах внутрішніх справ. На момент виникнення спірних правовідносин необхідною умовою отримання допомоги відповідно до ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» є визначення інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби саме в органах поліції. На сьогоднішній день до ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» внесені зміни щодо виплати одноразової грошової допомоги поліцейському і відповідачем було затверджено висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, втім суд першої інстанції вказаних обставин не врахував. Крім того, рішення про зобов'язання відповідача призначити та виплатити позивачеві грошову допомогу прийняте судом поза межами його повноважень, оскільки призначення та виплата такої допомоги колишнім працівникам поліції віднесена до виключних повноважень роботодавця, в даному випадку ГУНП в Кіровоградській області. Також відповідач зазначає, що для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк, а в даному випадку адміністративний позов поданий після закінчення вказаного строку, має бути залишений без розгляду.

До апеляційної скарги відповідачем додано додаткові документи, зокрема, розрахунок потреби в коштах для виплати ОГД в разі загибелі та втрати працездатності поліцейського Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, копію наказу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 04.08.2017 № 734 «Про призначення виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського».

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, в поданих суду письмових запереченнях просить залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Одночасно позивачем подано заяву про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 1800,00 грн.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 з 06.02.1999 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ.

07.11.2015 ОСОБА_1 прийнятий на службу в поліції, де проходив службу в органах Національної поліції до 25.03.2016.

25.03.2016 наказом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області № 47 о/с (а.с. 6) ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» через хворобу.

Відповідно до виписки з акту МСЕК від 02.08.2016 № 171775 та довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААА № 171755 ОСОБА_1 з 11.07.2016 встановлено ІІІ групу інвалідності по захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справи (а.с.8, 9).

06.09.2016 позивач подав до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з інвалідністю.

Листом № 2043/01/28-2016 від 04.10.2016 Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області повідомило позивача, що законодавством не передбачено виплату одноразової грошової допомоги поліцейським в разі втрати ним працездатності від захворювання, отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Одночасно зазначено, що з метою врегулювання вказаної ситуації МВС України видано наказ № 916 від 12.09.2016 «Про внесення змін до порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) та втрати працездатності поліцейського», зареєстрований у МЮУ 22.09.2016 № 1277/29407. Вказаний наказ на дату надання відповіді не опублікований, тому, після набрання його чинності будуть підготовлені та передані на погодження керівництва ГУ Національної поліції в Кіровоградській області документи про призначення позивачу одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності (а.с.10).

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи питання про дотримання позивачем строку звернення до суду, апеляційний суд не погоджується з відповідачем, що даний позов поданий позивачем з пропуском встановленого ч.5 ст.99 КАС України строку.

Відповідно до ч.1 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

За загальними правилами ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.5 ст.99 КАС України, на яку посилається відповідач, для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Виходячи з визначеного позивачем спору, вбачається, що в межах даної справи позивач оскаржує відмову відповідача в призначенні одноразової грошової допомоги, оформлену листом від 04.10.2016.

Оскільки за своєю суттю вказаний лист не є рішенням суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, положення ч.5 ст.99 КАС України застосуванню не підлягають.

Приймаючи до уваги, що з даним позовом позивач звернувся до суду 03.04.2017, апеляційний суд дійшов висновку про дотримання позивачем вимог ч.2 ст.99 КАС України, підстави для залишення позовної заяви без розгляду відсутні.

По суті прийнятого судом першої інстанції рішення про задоволення позову, апеляційний суд з огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, погоджується з судом першої інстанції про протиправність відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, вважає за необхідне зазначити наступне.

07.11.2015 набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію», який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно п. 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про міліцію».

Одночасно п. 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до п.3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІII групи.

Пунктом 2 Порядку №850 встановлено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктами 7 - 9 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Відповідно до ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» в редакції, що діяла на час звернення позивача з заявою від 06.09.2016, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті (п.4 ч.1 ст.97 Закону).

Згідно з ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

На виконання вимог ст.ст. 97-101 Закону України «Про Національну поліцію» наказом МВС України від 11.01.2016 №4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, яким визначено механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (п. 1 Порядку №4).

Згідно пп.3 п.5 Порядку № 4 в редакції, що діяла до 07.10.2016, під значенням термінів, що визначають випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, пов'язаного з проходженням служби в поліції (пункти 4, 6 частини першої статті 97 Закону ), розуміється - обставина, яка виникла внаслідок отриманого захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного з проходженням поліцейським служби, крім випадків, зазначених у підпункті 1 цього пункту.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.09.2016 № 916 (набрав чинності з 07.10.2016) пункт 5 розділу І Порядку № 4 доповнено підпунктом 4, згідно якому визначено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з п. 1 р. ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

З огляду на наведені правові норми в їх сукупності, апеляційний суд вважає безпідставною викладену в листі відповідача № 2043/01/28-2016 від 04.10.2016 відмову у нарахуванні та виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою ним працездатності від захворювання, отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ, через правову невизначеність станом на момент звернення позивача з заявою від 06.09.2016.

Як було зазначено вище, положеннями Порядку №4 врегульовано механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, тобто закріплено порядок та процедуру оформлення і виплати такої допомоги особам, які мають статус поліцейського.

При цьому застережень щодо неможливості застосування норм Порядку №4 до правовідносин, пов'язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги поліцейським, які втратили працездатність у зв'язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не поліції, чинне законодавство не містить.

В спірному випадку при визначенні права поліцейського на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням інвалідності, пов'язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ, слід керуватися наведеними вище приписами п. 15 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію», ст. 23 Закону України «Про міліцію», виходячи з яких суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності, причиною якої є наявність у нього захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Також апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що передумовою виплати одноразової грошової допомоги є дотримання певної процедури та послідовності.

Так, пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №4 передбачено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ зазначеного Порядку для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу:1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: 1) довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 2) постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 3) акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 4) сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; 5) документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Таким чином, положеннями Порядку № 850 та Порядку № 4 передбачено, що одноразова грошова допомога у разі встановлення інвалідності проводиться за останнім місцем служби особи, отже заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності має бути подана цією особою за останнім місцем служби.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Кіровоградській області, наказом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області № 47 о/с від 25.03.2016 позивача звільнено зі служби в Національній поліції, тобто на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону України «Про Національну поліцію».

І оскільки позивачу встановлено втрату працездатності з 11.07.2016, з цієї дати у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги.

Згідно з п.1 розділу IV Порядку №4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Зазначений висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє: в апараті Національної поліції - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у міжрегіональних органах Національної поліції - начальник органу або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві - начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Пунктом 2 розділу IV Порядку №4 встановлено, що керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, підставою для призначення особі одноразової грошової допомоги є видача керівником територіального органу Національної поліції наказу про виплату такої допомоги, в іншому ж випадку особа письмово повідомляється про відмову у такій виплаті із зазначенням мотивів такої відмови.

Як встановлено вище зі змісту листа відповідача № 2043/01/28-2016 від 04.10.2016, заява позивача щодо вирішення питання про надання йому одноразової грошової допомоги в установленому порядку не розглянута, фінансовим підрозділом відповідний висновок не готувався, рішення з питання призначення одноразової грошової допомоги уповноваженим на те органом не приймалося.

В даному випадку направлений на адресу відповідача лист № 2043/01/28-2016 від 04.10.2016 з письмовим повідомленням про відсутність правових підстав для виплати одноразової грошової допомоги не може бути свідченням мотивованої відмови в розумінні наведеного вище Порядку №4 через недотримання відповідачем законодавчо встановленої процедури вирішення питання виплати одноразової грошової допомоги, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неправомірність такої відмови.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на той факт, що на час вирішення спору в суді першої інстанції складений відповідний висновок, апеляційний суд не приймає в якості підстав для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки як встановлено вище згідно Порядку №4 підставою для призначення особі одноразової грошової допомоги є видача керівником територіального органу Національної поліції наказу про виплату такої допомоги, втім докази прийняття такого наказу відповідачем на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення не подані.

Як вбачається з поданих відповідачем додаткових документів до апеляційної скарги, дійсно у відповідності до наведеного вище Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, яким визначено механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідачем на підставі матеріалів поліцейського ОСОБА_1 складений висновок про призначення одноразової грошової допомоги, затверджений заступником начальника ГУНП в Кіровоградській області 30.07.2017 (а.с.72).

Згідно вказаному висновку на підставі пп. «в» п.4 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» позивачеві призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 112000,00 грн.

04.08.2017 Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області прийнято наказ № 734 «Про призначення виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського», яким вирішено виплатити одноразову грошову допомогу як колишньому співробітнику ГУНП в області майору поліції ОСОБА_1, старшому інспектору Новоархангельського відділення поліції Маловисківського відділу поліції ГУНП в області, в сумі 112000,00 грн.

Отже, враховуючи, що рішення про виплату позивачу одноразової грошової допомоги прийнято відповідачем вже після ухвалення судового рішення у даній справі, суд апеляційної інстанції вважає, що наведені відповідачем з цього приводу обставини ніяким чином не впливають на вирішення питання про правомірність оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції вірно встановлено наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, на час прийняття судом постанови від 31.07.2017 відповідач фактично в установленому порядку відповідного рішення не прийняв, інші докази поновлення порушеного права позивача суду першої інстанції не подав, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції в частині зобов'язання відповідача призначити та виплати одноразову грошову допомогу позивачу.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Втім, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки судом першої інстанції невірно вирішено питання розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, судові витрати позивача підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, а не присуджуються із Державного бюджету України, як помилково вирішив суд першої інстанції.

Крім того, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. з огляду на наступне.

Відповідно до ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу (п.1 ч.3 ст.87 КАС України).

Виходячи з положень частин 1, 2, 4 статті 94 КАС України компенсація витрат на правову допомогу - це надана нормами Кодексу перевага фізичним та юридичним особам позивачам у справі, оскільки суб'єкт владних повноважень може компенсувати лише витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

У частині 2 статті 16 КАС України зазначається, що для надання правової допомоги при вирішенні справ у судах в Україні діє адвокатура. У випадках, встановлених законом, правова допомога може надаватися й іншими фахівцями в галузі права. Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов'язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються цим Кодексом та іншими законами.

Як зазначено в частині 1 статті 90 КАС України, до витрат на правову допомогу відносяться витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, право на відшкодування витрат на правову допомогу передбачено лише за участь адвоката у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

На підтвердження понесених витрат за отриману правову допомогу позивачем додані копію договору про надання правової допомоги від 03.04.2017 (а.с.49), додаткової угоди до договору від 03.04.2017 (а.с.74), актом приймання-передачі наданої правової допомоги від 03.04.2017 (а.с.75), розрахунком до договору від 03.04.2017 (а.с.76), квитанцією до прибуткового касового ордеру від 03.04.2017 (а.с.76а).

З вказаних документів вбачається, що заявлена позивачем сума витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. містить витрати на надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з питань порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги - 600,00 грн. (1 година); ознайомлення з матеріалами справи для складення позовної заяви та складання позову та підготовка додатків - 1200,00 грн.; (2 години), представництво інтересів клієнта в судових засіданнях Ленінського районного суду м. Кіровограда - 1200,00 грн. (2 години).

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд вважає відсутніми правові підстави для відшкодування витрат на правову допомогу в загальному розмірі 1800,00 грн., що складаються з витрат на надання правової інформації, консультацій і роз'яснень та ознайомлення з матеріалами справи для складення позовної заяви і складання позову.

В частині витрат на представництво інтересів клієнта в судових засіданнях 1200,00 грн. апеляційний суд вважає, що позивачем не доведено понесення витрат 03.04.2017 у вказаній сумі саме у зв'язку з представництво інтересів позивача у даній судовій справі в судовому засіданні 31.07.2017 протягом 2-х годин.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про помилкове відшкодування позивачу витрат на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн., отже на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на сплату судового збору в розмірі 640,00 грн.

Також апеляційний суд вважає, що не підлягає задоволенню і подана позивачем апеляційному суду заява про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 1800,00 грн., понесених позивачем відповідно до вказаного вище договору про надання правової допомоги від 03.04.2017 та додаткової угоди до договору від 22.10.2017 за опрацювання матеріалів апеляційної скарги та підготовки заперечень до апеляційної скарги (3 години), оскільки за своєю суттю ці витрати фактично пов'язані з наданням правової допомоги, яка не підпадає під визначені Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» послуги, витрати на надання яких компенсуються суб'єктом владних повноважень в адміністративних справах.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно вирішив справу по суті, але помилково застосував норми процесуального права в частині вирішення питання розподілу судових витрат, що є підставою для зміни постанови суду.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 липня 2017 року по справі № 405/1719/17 - змінити.

Абзац четвертий резолютивної частини постанови суду викласти в наступній редакції: «Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в розмірі 640,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області».

В іншій частині постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, може бут оскаржена в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко