Справа № 804/4006/16
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року м. Київ К/800/9248/17

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Бухтіярової І.О., Цвіркуна Ю.І.,

при секретарі Ігнатенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2017 року у справі №804/4006/16за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Молочний Дім» (надалі - ТОВ «Молочний Дім»)

до Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (надалі - Західно-Донбаська ОДПІ)

про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

ТОВ «Молочний Дім» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило визнати протиправними дії Західно-Донбаської ОДПІ щодо порушення строків винесення податкових повідомлень-рішень на підставі рішення Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 08.07.2013 року №907/10/10-25, а також визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 06.11.2013 року № та від 06.11.2013 року №.

Справа розглядалась неодноразово. За наслідками останнього її розгляду постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.03.2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 06.11.2013 року № та від 06.11.2013 року №. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог та прийняття нового, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ТОВ «Молочний Дім» зазначає, що рішення суду апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як з'ясовано попередніми судовими інстанціями, відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Молочний Дім» з питань взаємовідносин з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.01.2010 року по 31.03.2011 року при нарахуванні та сплаті податку на додану вартість та податку на прибуток, за результатами якої складено акт від 29.03.2013 року №/22/6-31770165.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4., пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у зв'язку з неправомірним формуванням даних податкового обліку при закупівлі молока у ФОП ОСОБА_1 з огляду на непідтвердження реального характеру здійснених господарських операцій.

Обґрунтовуючи свою позицію, контролюючий орган посилився на акт перевірки постачальника позивача від 11.07.2011 року №2377/17-3/НОМЕР_1, де вказано про відсутність у нього основних фондів, складських приміщень, транспортних засобів та трудових ресурсів для здійснення задекларованих операцій з постачання товару, а також наголошував на відсутності в ТОВ «Молочний Дім» документів на підтвердження транспортування товару.

Крім того, Західно-Донбаська ОДПІ вказувала про наявність вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2011 року у справі №1-306/2011, яким ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України та встановлено факт умисного порушення норм податкового законодавства в період з липня 2008 року по жовтень 2009 року.

На підставі зазначеного акта перевірки та за наслідками адміністративного оскарження відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.11.2013 року №, згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 10679124,00 грн. за основним платежем та 2568101,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, а також податкове повідомлення-рішення від 06.11.2013 року №, згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2848898,06 грн. за основним платежем та 675250,70 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.11.2013 року № та від 06.11.2013 року №, суд першої інстанції підтримав викладені в акті перевірки доводи контролюючого органу та зазначив про непідтвердження позивачем реального руху активів між ним та ФОП ОСОБА_1 у процесі здійснення розглядуваних господарських операцій.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд апеляційної інстанції, цілком правильно та обґрунтовано виходив з наступного.

Згідно з пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За правилами пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Подібні за правовим регулюванням норми встановлені й Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, валові витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарської операції та відмови у формуванні валових витрат та податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі платника у зв'язку з його господарською діяльністю.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, суд апеляційної інстанції, на відміну від суду першої інстанції, цілком обґрунтовано врахував долучені ТОВ «Молочний Дім» до матеріалів справи належним чином оформлені копії документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій, а саме: приймальних квитанцій; платіжних доручень; реєстрів податкових накладних; реєстру оплат за поставлене молоко за відповідні періоди; реєстрів приймальних квитанцій за відповідні періоди; дебетових повідомлень Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про списання грошових коштів за поставлене молоко.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

На момент здійснення спірних поставок позивач та його постачальник були належним чином зареєстровані як суб'єкти господарської діяльності та платники податку на додану вартість.

Таким чином, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд дійшов вірного висновку про доведеність позивачем реального характеру оспорюваних господарських операцій.

При цьому суд апеляційної інстанції правильно відхилив посилання контролюючого органу на акт перевірки ФОП ОСОБА_1 як на підставу для відмови в задоволенні позову, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податків-покупця від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи. Проте, посадовими особами Західно-Донбаської ОДПІ під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.

Також, не заслуговує на увагу й посилання контролюючого органу на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2011 року у справі №1-306/2011, оскільки судом при його прийнятті не досліджувались господарські операції ФОП ОСОБА_1 з позивачем в охоплений перевіркою період, а контрагента ТОВ «Молочний Дім» визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 358 Кримінального кодексу України, а саме - в заниженні в період з 01.07.2008 року по 31.10.2009 року сплати податку на додану вартість за рахунок підроблених первинних документів на придбання молока в Приватного підприємства «МАЛРОСНЕВ», Приватного підприємства «Курара Плюс», Приватного підприємства «Юла.ИНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «ПКП ОНІ», яке насправді придбано ФОП ОСОБА_1 у населення; на підставі зазначених підроблених первинних документів цим суб'єктом господарської діяльності неправомірно сформовано податковий кредит, чим занижено сплату податку та не доплачено до бюджету обов'язкові до сплати суми податку на додану вартість.

Однак, у зазначеному вироку відсутні посилання на фіктивність (нелегальність) діяльності ФОП ОСОБА_1 та, більш того, підтверджено здійснення ним реалізації молока.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що реальний характер спірних господарських операцій підтверджується також висновком від 15.02.2017 року №5784/5785-16, складеним за результатами комісійного судово-економічного дослідження, та показаннями свідків, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо визнання протиправними й скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду.

За таких обставин, судом апеляційної інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду апеляційної інстанції особами, які беруть участь у справі, не оскаржується, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам суду в рамках даного касаційного провадження.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Західно-Донбаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ І.О. Бухтіярова

___________________ Ю.І. Цвіркун