Справа № 809/1349/17
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2017 р. № 809/1349/17

12 год. 30 хв. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Бунич Т.В.,

за участю: представника позивача Паньківа В.С.,

представника відповідача Карабин М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Виробничо-торгова кондитерська фірма "Ласощі" до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Торгово-промислова палата України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

10.10.2017 року Публічне акціонерне товариство "Виробничо-торгова кондитерська фірма "Ласощі" звернулося з адміністративним позовом Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Торгово-промислова палата України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення. Позовні вимоги мотивувало тим, що оскаржуване рішення прийнято без урахування всіх обставин справи та суперечить вимогам чинного законодавства України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що оскарженим рішенням до Публічного акціонерного товариства "Виробничо-торгова кондитерська фірма "Ласощі" застосована пеня за порушення термінів розрахунків у зовнішньо-економічній діяльності. На думку позивача, дана пеня до Товариства застосована безпідставно. Вказав, що відповідно до висновку Міністерства економічного розвитку і торгівлі України строки розрахунку за імпортною зовнішньоекономічною діяльністю по контракту за №б/н від 22.07.2016 року, укладеному позивачем із компанією MARTIN LLOVERAS, S.A. на суму 42 500 євро, продовжено з 25.11.2016 року до 04.01.2017 року. Зазначив, що в подальшому виконання зобов'язань резидента України з дотримання термінів виконання імпортної операції було унеможливлено внаслідок дії форс-мажорних обставин, що засвідчено висновком Торгово-промислової палати України. При цьому такий висновок по своїй суті є відповідним сертифікатом, що підтверджується правовою позицією ВСУ. Окрім цього звернув увагу суду, що в ході процедури адміністративного оскарження податкового-повідомлення рішення ДФС України наявність форс-мажорних обставин визнала. Дані обставини непереборної дії згідно чинного законодавства є підставою для зупинення перебігу строків здійснення розрахунків у іноземній валюті. З огляду на зазначене вважає, що кошти до цього часу контрагентом позивача Товариству не повернуто оскільки форс-мажорні обставини не припинили свою дію. Тому податковим органом протиправно нараховані за період з 29.03.2017 року по 31.05.2017 року штрафні фінансові санкції. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала з мотивів, наведених у письмовому запереченні на позовну заяву. Зокрема, в судовому засіданні пояснила, що податковий орган діяв правомірно, відповідно до вимог чинного законодавства України. Зазначила, що позивачем відповідно до укладеного з компанією MARTIN LLOVERAS, S.A. контракту за №б/н від 22.07.2016 року на купівлю універсальної турбо-шоколадної конш-машини 27.07.2016 року здійснено оплату у розмірі 42 500 євро, відповідно граничний термін надходження товару становив до 24.11.2016 року. Однак, станом на 31.05.2017 року товар на територію України не надходив. Вказала, що наданий Товариством висновок Торгово-промислової палати України не може підтверджувати наявність форс-мажорних обставин, так як відповідно до положень чинного законодавства України таким документом є виключно сертифікат. Крім того звернула увагу суду, що з метою підтвердження періоду дії форс-мажорних обставин у такому сертифікаті повинно бути чітко вказано час настання і закінчення форс-мажорних обставин із зазначенням відповідних календарних дат. Тому, на її думку, податковим органом вищезгадану пеню за період з 29.03.2017 року по 31.05.2017 року нараховано правомірно. Просила в задоволенні позову відмовити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Торгово-промислова палата України в судове засідання повторно не з'явилася, просила розгляд справи провести без участі уповноваженого представника. В поданому суду письмовому поясненні зазначила, що порушення ПАТ "Виробничо-торгова кондитерська фірма "Ласощі" строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності відбулося внаслідок дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) і не залежало від волі, бажань та дій Товариства, тому згідно законодавства України позивач має бути звільнений від відповідальності за таке порушення. Вказала, що висновок ТПП є остаточною думкою фахівця, який має відповідну професійну кваліфікацію, необхідні для цього знання і досвід, логічний підсумок, зроблений ним на основі дослідження фактичних обставин справи, за документами суб'єкта господарювання, а також формою мислення фахівця, за допомогою якої виводиться судження щодо відповідних обставин. Такий висновок, як документ, являє собою дослідження, в якому формуються умовиводи у вигляді точки зору, викладеної у письмовій формі, щодо відповідних обставин.

Враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів, необхідних для вирішення справи по суті, згідно положень ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України суд визнав можливим розглянути дану адміністративну справу на підставі наявних у ній доказів за відсутності представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Вислухавши представників позивача та відповідача, взявши до уваги письмові пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, дослідивши наявні в матеріалах адміністративної справи письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних мотивів.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Судом встановлено, що в червні 2017 року ГУ ДФС в Івано-Франківській області проведена позапланова виїзна документальна перевірка Публічного акціонерного товариства "Виробничо-торгова кондитерська фірма "Ласощі" з питань дотримання вимог валютного законодавстваи при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності за період з 01.01.2016 року по 31.05.2017 року.

За результатами перевірки позивача податковим органом складений акт від 27.06.2017 року за №604/09-19-14-05/00382102, згідно якого перевіркою встановлено порушення ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті (а.с. 65-71).

На підставі даного акту 17.07.2017 року ГУ ДФС в Івано-Франківській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми за №, відповідно до якого позивачу нараховано грошове зобов'язання по пені в сумі 522 143,97 грн. (а.с. 17).

В судовому засіданні встановлено, що за результатами процедури адміністративного оскарження скарга ПАТ "Виробничо-торгова кондитерська фірма "Ласощі" до ДФС України була частково задоволена, вищевказане податкове повідомлення-рішення скасовано в частині 294 815,98 грн. застосованих штрафних санкцій, внаслідок чого відповідачем прийнято нове податкове повідомлення-рішення за № від 03.10.2017 року, яким до позивача застосовано пеню в сумі 227 327, 99 грн. (а.с.18-20).

Суд погоджується з прийнятим ГУ ДФС в Івано-Франківській області вищевказаним податковим повідомленням-рішенням з огляду на нижчевикладене.

Згідно вимог ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства (далі- КАС) України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

В судовому засіданні встановлено, що 22.07.2016 року між позивачем та компанією MARTIN LLOVERAS, S.A. укладено контракт за №б/н на купівлю універсальної турбо-шоколадної конш-машини за ціною 42 500 євро. (а.с. 21).

На виконання умов вищевказаного контракту ПАТ "Виробничо-торгова кондитерська фірма "Ласощі" було здійснено оплату товару в повному обсязі, що підтверджується квитанцією про оплату від 27.07.2016 року (а.с.24).

Наприкінці жовтня 2016 року позивач отримав повідомлення від адміністратора управління процесом банкрутства компанії MARTIN LLOVERAS, S.A. про оголошення процедури ліквідації компанії, у зв'язку з чим Товариству було запропоновано надати інформацію та підтверджуючі документи щодо заборгованості за договором (а.с. 25, 26).

В подальшому позивачем було направлено відповідний лист з доданими до нього документами на підтвердження факту наявності заборгованості іноземної компанії перед Товариством, однак згідно наданих в судовому засіданні представником позивача пояснень, ні поставка універсальної турбо-шоколадної конш-машини, ні повернення суми вартості товару здійснені не були.

Дані обставини відповідно до вимог ч.3 ст.72 КАС України доказуванню не підлягають як такі, що визнаються сторонами, а в суду не виникає сумнівів щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції

(робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Пунктом 1 Постанов Правління Національного банку України від 04.12.2015 року за №863 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов'язкового продажу надходжень в іноземній валюті» (набрала чинності з 05.12.2015 і діяла до 04.03.2016 включно), від 03.03.2016 за №140 (набрала чинності з 05.03.2016 і діяла до 08.06.2016 включно), від 07.06.2016 року за №342 (набрала чинності з 09.06.2016 року і діє до 14.09.2016 року включно) встановлено, що розрахунки з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», повинні здійснювати у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2016 року за №361 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України», яка набрала чинності 29.07.2016, внесені зміни до постанови від 07.06.2016 за №342 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України». Зокрема, пунктом 2 Постанови №361 передбачено збільшення граничного строку для розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів з 90 календарних днів до 120 календарних днів (Пункт 2 цієї постанови діє до 14.09.2016 року включно), від 14.09.2016 року включно); пунктом 1 постанов Правління НБУ від 13.12.2016 року за №410 (набирає чинності з 16.12.2016 року та діє до 16.06.2017 року).

Постановою Правління НБУ від 25.05.2017 року за №41 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України», яка набрала чинності з 26.06.2017 року, внесено зміни до постанови Правління НБУ від 13.12.2016 року за №410, зокрема виключено п.1 даної Постанови яким було передбачено строк для розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів 120 днів.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» строки, зазначені у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, у разі виконання резидентами операцій за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення.

Судом встановлено, що у відповідності до висновку Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 01.12.2016 року за №4102-09/1346 позивачу продовжено строк розрахунку за імпортною зовнішньоекономічною операцією по контракту за №б/н від 22.07.2016 року на суму 42 500 євро з 25.11.2016 року по 04.01.2017 року.

В подальшому Товариство листом-повідомленням за №01/31 від 10.03.2017 року звернулося до Торгово-промислової палати України з метою проведення аналізу фактичних обставин справи та надання відповідного висновку (а.с.33).

Так згідно ч.ч.5,6 ст.6 вищевказаного Закону, якщо перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону, обумовлено виникненням форс-мажорних обставин, перебіг зазначених строків зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням форс-мажорних обставин є сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) або іншої уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору.

Аналогічна за змістом норма міститься і в ч.1 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» згідно з якою Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності.

Однак, як вбачається з матеріалів адміністративної справи та наданих суду пояснень представників сторін, Торгово-промисловою палатою України на звернення ПАТ "Виробничо-торгова кондитерська фірма "Ласощі" видано інший документ, а саме: висновок щодо унеможливлення виконання зобов'язань резидента України з дотримання термінів виконання імпортної операції за договором на універсальну турбо-шоколадну конш-машину U-500 від 22.07.2016 року, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (а.с.34-38).

При цьому, здійснивши системний аназіз вищевказаних положень нормативно-правових актів суд дійшов висновку, що можливість засвідчення наявності форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) іншим документом, крім відповідного сертифікату торгово-промислової палати, чиним законодавством України не передбачено.

Окрім того в поданному суду письмовому поясненні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Торгово-промислова палата України зазначає, що висновок є виключно думкою фахівця, який має відповідну професійну кваліфікацію, необхідні для цього знання і досвід, логічний підсумок, зроблений ним на основі дослідження фактичних обставин справи, за документами суб'єкта господарювання, а також формою мислення фахівця, за допомогою якої виводиться судження щодо відповідних обставин. Такий висновок, як документ, являє собою дослідження, в якому формуються умовиводи у вигляді точки зору, викладеної у письмовій формі, щодо відповідних обставин (а.с.79-84).

Разом з тим, відповідно ч.2 ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Однак на переконання суду, добровільна ліквідація контрагента позивача в результаті якої не відбулось виконання укладеного контракту від 22.07.2016 року не є форс-мажорною обставиною в розумінні законодавства України.

Водночас суд не погоджується з твердженнями представника позивача, наданими в судовому засіданні, та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, викладеними в письмовому поясненні, щодо наявності у спірних правовідносинах форс-мажорних обставин, які полягають у протиправних діях третіх осіб з урахуванням наступного.

Так, згідно наданих суду представником Товариства пояснень, протиправними діями третіх осіб позивач вважає укладення контракту директором компанії MARTIN LLOVERAS, S.A., який знав про непрлатоспроможність та перебування даної юридичної особи фактично у стані банкрутства. Однак на переконання суду, директор контрагента позивача є законним представником компанії - однієї з сторін контракту, а вітак не може бути третьою особою в змісті ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Суд також залишає без уваги посилання представників сторін на постанови Верховного Суду України від 23.03.2016 року за №6-365цс16, за №6-365цс16 та від 11.11.2015 року за №6-2159цс15, оскільки дані рішення були ухвалені щодо правовідносин, які виникли в серпні 2014 року та були врегульовані Законом України «Про торгово-промислові палати в Україні» в редакції до 02.09.2014 року, яка не встановлювала форми документу на підтвердження форс-мажорних обставин. Однак згідно Закону за №1669-VII від 02.09.2014 Закон України «Про торгово-промислові палати в Україні» було доповнено ст.14-1, яка і передбачає видачу сертифікатів щодо форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Водночас, суд відхиляє доводи представника Товариства, щодо визнання форс-мажорних обставин у правовідносинах із контрагентом позивача за результатами розгляду скарги від 27.09.2017 року за №21633/6/99-99-11-01-02-25 Державною фіскальною службоюУкраїни, так як чинним законодавством України не передбачено можливості визнання чи спростування форс-мажорних обставин податковими органами, в тому числі ДФС України.

Крім того, відповідно до п.2 ст.218 ГКУ учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

При цьому суд не погоджується з твердженням представника позивача, що Товариством вжито усіх можливих заходів для недопущення правопорушення, так як позовної заяви резидентом про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами подано не було, та позивачем не подано жодної заяви з метою порушення кримінального провадження щодо неправомірних дій директора компанії MARTIN LLOVERAS, S.A.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що положення ст.617 ЦКУ, на які посилалась представник відповідача, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, так як дана норма врегульовує виключно цивільно-правові правовідносини між сторонами правочину, а не публічно-правові управлінські відносини з контролюючим органом, і зазначені в цій статті обставини не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення вимог Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Крім того, суд враховує, що підприємницька діяльність здійснюється суб'єктом господарювання на власний ризик, а відтак у господарських правовідносинах учасники господарського обороту повинні проявляти розумну обачливість, адже негативні наслідки вибору недобросовісного контрагента повністю покладаються на таких учасників.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так необхідність застосування підходу належної податкової обачності безпосередньо слідує з рішення Європейського суду з прав людини «Булвес АД проти Болгарії», в якому зазначено, що платник ПДВ не має нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальником, якщо він не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Таким чином, «обачний» платник податку може принаймні, але не тільки, надати докази перевірки свого контрагента на предмет податкової «добросовісності» за доступними базами даних, як і навести докази на підтвердження обґрунтованості вибору контрагента тощо.

За таких обставин застосування штрафних санкцій до позивача є правомірним, а розмір застосованої пені визначений податковим органом у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги безпідставними, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 1, 4 ЗУ «Про порядок розрахунків в іноземній валюті», керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.3 ст.160, ст.162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гундяк В.Д.

Постанова складена в повному обсязі 28.11.2017 року.