Справа № 350/1847/17
Суддя: Пулик М. В.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/1847/17
номер провадження 2-а/350/94/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді Пулика М.В.,

секретаря судового засідання Стадник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Калуського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії, суд -

В С Т А Н О В И В :

У своєму адміністративному позові позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправними дії Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку довічного грошового утримання та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки територіального управління державної судової адміністрації України в Івано - Франківській області № 261 від 20. 09. 2017 року без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум. Стягнути з державного бюджету України на його користь понесені судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він з 12. 04. 1976 року по 26. 11. 1986 року працював на посаді судді Калуського районного суду Івано - Франківської області, а з 27. 11. 1986 року по 22. 06. 1987 року - членом Івано - Франківського обласного суду. З 23. 06. 1987 року по 16. 10. 2013 року працював на посаді голови Рожнятівського районного суду Івано -Франківської області. 16 жовтня 2013 року він відрахований зі складу Рожнятівського районного суду Івано - Франківської області в звязку з досягненням 65 - річного віку, тобто з поданням заяви про відставку. Його загальний стаж на посаді судді складає більше 37-ми років.

Згідно розпорядження № 145179 Рожнятівського районного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25. 10. 2013 року, у відповідності до його заяви, йому було призначено довічне грошове утримання як судді у відставці Рожнятівського районного суду Івано - Франківської області в розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді з 17. 10. 2013 року.

06.10.2017 року він звернувся із заявою до Калуського об»єднання управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області про перерахунок його пенсії з урахуванням виплат на оздоровлення згідно закону України «Про судоустрій і статус суддів», долучивши при цьому, копію довідки територіального управління державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області № 261 від 20. 09. 2017 року, де вказано, що йому 13.12.2016 року для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання видавалась довідка встановленого Пенсійним фондом зразка, яка становила 30400,00 грн. (тридцять тисяч чотириста гривень 00 копійок) і що відповідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у 2013 році при наданні щорічної оплачуваної відпустки йому була нарахована і виплачена допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу 11470,00 грн. (одинадцять тисяч чотириста сімдесят гривень 00 копійок).

Довідкою територіального управління державної судової адміністрації України в Івано - Франківській області № 333 від 17.11.2017 року підтверджено, що в 2013 році йому було нараховано 11470,00 грн., з яких утримано податок з доходів фізичних осіб у сумі 1804 грн. 94 коп.

Листом за підписом в.о. начальника Калуського об»єднання управління пенсійного фонду України Івано - Франківської області № 10265 / 03 - р від 18. 10. 2017 року його повідомлено про відмову в перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання. Свою відмову відповідач мотивував тим, що допомога на оздоровлення не передбачена ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453 - VI, а тому підстави для врахування її в заробіток для обчислення щомісячного довічного грошового утримання відсутні.

З такими рішенням Управління Пенсійного фонду він не згідний та вважає, що щомісячне довічне грошове утримання належить до соціального забезпечення судді у відставці, а тому приймаючи до уваги те, що відповідно до положень Законів України «Про судоустрій і статус суддів», «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» матеріальна допомога входить до складу заробітної плати відповідної категорії працівників, з цієї суми здійснюються відповідні відрахування відповідно до чинного законодавства, а тому така допомога має бути врахована у довічне грошове утримання судді, яке, як і пенсія, є особливою формою соціального забезпечення суддів, тобто аналогом пенсійного забезпечення.

У судове засідання сторони не зявилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримав, представник відповідача просив відмовити в його задоволенні з підстав викладених в запереченні на позов, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач працював на посаді судді, 16 жовтня 2013 року відрахований зі складу Рожнятівського районного суду Івано - Франківської області в звязку з досягненням 65 - річного віку, тобто з поданням заяви про відставку. Його загальний стаж на посаді судді складає більше 37-ми років (а.с.10,11).

17. 10. 2013 року, згідно розпорядження № 145179 Рожнятівського районного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25. 10. 2013 року, позивачу ОСОБА_1 було призначено довічне грошове утримання як судді у відставці Рожнятівського районного суду Івано - Франківської області в розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Згідно довідки територіального управління державної судової адміністрації України в Івано-Франківській області № 261 від 20. 09. 2017 року (а.с.17), 13.12.2016 року для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 видавалась довідка встановленого Пенсійним фондом зразка, яка становила 30400,00 грн. (тридцять тисяч чотириста гривень 00 копійок) і що відповідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у 2013 році при наданні щорічної оплачуваної відпустки йому була нарахована і виплачена допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу 11470,00 грн. (одинадцять тисяч чотириста сімдесят гривень 00 копійок), з яких утримано податок з доходів фізичних осіб у сумі 1804 грн. 94 коп.(а.с.18)

Листом за підписом в.о. начальника Калуського об»єднання управління Пенсійного фонду України Івано - Франківської області № 10265 / 03 - р від 18. 10. 2017 року ОСОБА_1 повідомлено про відмову в перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням вказаної суми (а.с.15-16), відповідач вважає, що підстави для врахування її в заробіток для обчислення щомісячного довічного грошового утримання відсутні.

Суд не погоджується з таким твердженням відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу 2 пункту 25 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-УІІІ від 02 червня 2016 року, у разі виходу судді у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до пункту 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Також згідно абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у від 03 червня 2013року № 3-рп/2013, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України.

Згідно з пунктом 3 Рішення Конституційного суду України від 08 червня 2016 року за № 4-рп/2016, щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відповідно до ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів, суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453 від 07 липня 2010 року, розмір щомісячного довічного утримання становив 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років цей розмір збільшується на 2 %. При цьому в цій нормі Закону застосовано термін «грошове утримання судді», а не «суддівська винагорода».

Згідно положень статей 133-134 зазначеного Закону, грошове утримання складається як із суддівської винагороди (посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці), так і виплат при наданні щорічної відпустки, зокрема допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 зазначеного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з п. 2.3.3. Інструкції «Зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом державного комітету статистики України зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за N 114/8713, матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначаються, крім відомостей про судову винагороду, інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до п. 1 ст. 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453 від 07 липня 2010 року, виплата допомоги на оздоровлення здійснюється суддям систематично при наданні щорічної оплачуваної відпустки.

Аналізуючи наведені положення закону, суд приходить до висновку, що допомога на оздоровлення є складовою системи оплати праці судді.

Відповідно до Рішення Ради суддів України №42 від 09 червня 2016 року, судді, з урахуванням певних обмежень і особливостей, притаманних їх статусу, є суб'єктами трудових прав та обов'язків. Разом з певними особливостями, які обумовлені специфікою службової діяльності, судді є такими ж суб'єктами трудових правовідносин та носіями суб'єктивних трудових прав та обов'язків, як і інші працівники.

Отже робота судді є різновидом трудової діяльності, як окремий вид трудових відносин та потрапляє під регулюючий вплив чинного законодавства, але з певною специфікою.

Частиною 1 статті 51 та частиною 5 статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453 від 07 липня 2010 року передбачено, що суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та даного закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосудця на професійній основі; за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканості, встановлені для судді при його виході у відставку.

Відповідно до частини 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно статті 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії відносяться: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 06 листопада 2013 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21 -97а13, 21 -350а13 відповідно) в яких суд зазначив, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року № 4-рп 2007, щомісячне довічне грошове утримання як і пенсія, є особливою формою соціального забезпечення суддів, тобто, довічне грошове утримання є аналогом пенсійного забезпечення.

Аналізуючи зазначені правові норми суд приходить до висновку, що підставою для включення матеріальної допомоги у довічне грошове утримання судді, що є аналогом пенсії, є наявність такої допомоги у складі заробітної плати, а також підтвердження відрахувань з цієї суми, передбачених чинним законодавством. Отже дії відповідача, який не включив матеріальну допомогу при розрахунку довічного грошового утримання судді суперечать вимогам чинного законодавства, а тому є неправомірними.

Таким чином, дії відповідача не відповідають вимогам статті 19 Конституції України та критеріям закріпленим у частині 3 ст. 2 КАС України, які відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб'єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 94 КАС України.

Керуючись статтями 158-163, 167 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Калуського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо неврахування при розрахунку довічного грошового утримання ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення на підставі довідки територіального управління державної судової адміністрації України в Івано - Франківській області № 261 від 20. 09. 2017 року.

Зобов'язати Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням допомоги на оздоровлення на підставі довідки територіального управління державної судової адміністрації України в Івано - Франківській області № 261 від 20. 09. 2017 року, без обмеження граничного розміру, з врахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 640 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області

Постанова може бути оскаржена у апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу отримання її копії.

Суддя