Справа № 751/6165/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 751/6165/17 Головуючий у 1-й інстанції: Горбенко Н.О. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

30 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в м.Чернігові Департаменту патрульної поліції, Департаменту поліції Національної поліції України, інспектора роти №3 БУПП у м.Чернігові ДПП лейтенанта патрульної поліції Ткаченко Я.М. про визнання дій протиправними, скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в м.Чернігові Департаменту патрульної поліції, Департаменту поліції Національної поліції України, інспектора роти №3 БУПП у м.Чернігові ДПП лейтенанта патрульної поліції Ткаченко Я.М., у якому просив скасувати постанову відповідача серії АР № 706112 від 07.09.2017 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122КпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 (чотириста двадцять п'ять гривень 00 коп.) та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити, при цьому вказує на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідачем подано письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких він просив залишити її без задоволення, а судове рішення-без змін.

У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник відповідачів до суду не з'явився, хоча він був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Судом установлено, що 07 вересня 2017 року відносно ОСОБА_3 було складено постанову серії АР № 706112 від 07.09.2017 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у розмірі 425,00 (чотириста двадцять п'ять) гривень 00 коп.. Відповідно до цієї постанови, позивач 07.09.2017 о 15 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом TOYOTA CAMRY, номерний знак НОМЕР_1, не зайняв відповідне крайнє положення при здійсненні повороту праворуч, чим порушив п. 10.4. Правил дорожнього руху.

Вважаючи цю постанову незаконною, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.

Відмовляючи у задоволенні вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що обставини вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, оскаржувана постанова винесена відповідачем правомірно і підстави для її скасування відсутні.

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з пп. 1 ч. 1 ст. 35 Закону передбачене право поліцейського зупинити транспортний засіб у разі порушення водієм Правил дорожнього руху.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 Кодексу.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частин 2, 4 та 5 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яку затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853 (далі за текстом - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що працівникам органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 з приводу місця розгляду справи про адміністративне правопорушення правильно не взяті до уваги місцевим судом, з огляду на те, що після його прийняття норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

З огляду на наведене, доводи апелянта з приводу неналежного місця розгляду справи про адміністративне правопорушення та необхідності у розглядуваному випадку складення протоколу, колегією суддів відхиляються, як такі, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

В оскаржуваній постанові серії АР № 706112 від 07.09.2017 встановлено порушення позивачем п. 10.4. Правил дорожнього руху, яке дістало вияв у тому, що позивач керуючи транспортним засобом не зайняв відповідне крайнє положення при здійсненні повороту праворуч.

Згідно п. 10.4 Постанови КМ України № 1306 від 10.10.2001 "Про Правила дорожнього руху" перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в'їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Відповідно до п. 11.1 ПДР Кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Дослідивши наявні у справі докази, в тому числі наявний відеозапис порушення, колегія суддів погоджується з твердженням місцевого суду, що ними у повній мірі підтверджується вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За правилами частин 1 та 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, в силу наведених правових норм, тягар доказування правомірності прийнятого рішення покладено на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У свою чергу, це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов'язку доказування своїх вимог.

В даному випадку позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував те, що правопорушення він не вчиняв або що його вина у цьому відсутня.

Доводи представника позивача з приводу того, що відеозаписом не підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки не видно, що наявний на записі автомобіль є автомобілем позивача та чи був саме позивач за кермом, колегія суддів відхиляє, оскільки докази підлягають оцінці як окремо, так і у їх сукупності.

У розглядуваному випадку сукупний аналіз усіх наявних у справі доказів, в тому числі з огляду на відеофіксацію, з урахуванням дати та часу зафіксованої на відеозйомці, яка співпадає з зазначеною датою та часом в оскаржуваній постанові, з врахуванням пояснень представника відповідача, власноручного підпису позивача без будь-яких заперечень в оскаржуваній постанові, дає підстави стверджувати, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність відповідачем факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП внаслідок порушення ним п. 10.4. Правил дорожнього руху.

Доводи позивача обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, проте такі не підтверджені жодним належним і допустимим доказом.

Водночас, на думку апеляційного суду, відповідачем не допущено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття і складення спірної постанови грубих порушень закону, які були б беззаперечною підставою для її скасування.

Посилання представника позивача на перебування позивача у стані стресу під час підписання оскаржуваної постанови не заслуговують на увагу, оскільки такі обставини є непідтвердженими.

Також колегія суддів відхиляє посилання апелянта на Наказ МВС України від 01.03.2010 № 33 «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», який затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2010 N 33 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 березня 2010 р. за N 262/17557, а також його доводи з приводу неналежності технічного засобу, яким здійснювалася відеозйомка, оскільки даним наказом затверджено перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС. Водночас Національна поліція не є правонаступником МВС і підстави стверджувати, що даний наказ поширює свою дію на підрозділи Національної поліції - відсутні.

Крім того, відповідач звернув увагу на те, що у згаданому наказі йшла мова про технічні засоби для визначення швидкості руху, вимірювачі швидкості «Визир» та газоаналізатори.

Таким чином, під час розгляду справи було встановлено, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення знайшла своє підтвердження. У свою чергу, відповідач при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, у повній мірі дослідив всі обставини справи в їх сукупності та надав їм належну оцінку. Винесена ним постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності повністю відповідає вимогам, передбаченим КУпАП.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та дотриманні норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в м.Чернігові Департаменту патрульної поліції, Департаменту поліції Національної поліції України, інспектора роти №3 БУПП у м.Чернігові ДПП лейтенанта патрульної поліції Ткаченко Я.М. про визнання дій протиправними, скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 жовтня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 30 листопада 2017 року