Справа № 750/4075/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/4075/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рахманкулова І.П.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 29 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, у якому просила:

визнати неправомірними дії відповідача щодо не виплати різниці між розміром призначеної 17.05.2016 пенсії за віком у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та розміром призначеної 18.10.2016 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;

зобов'язати відповідача виплатити позивачу 11397,00 гривень як різницю між розміром призначеної пенсії за віком з 17.05.2016 у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та призначеної з 18.10.2016 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Деснянський районний суд міста Чернігова своєю постановою від 29 червня 2017 року позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії відповідача щодо невиплати позивачу різниці між розміром призначеної 17.05.2016 пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та розміром призначеної 18.10.2016 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» неправомірними. Зобов'язав Чернігівське об'єднане управління Пенсійного Фонду України виплатити ОСОБА_3 8912 грн. 89 коп. різниці між розміром призначеної 17.05.2016 пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та призначеної з 18.10.2016 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». В іншій частині позовних вимог відмовив.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати зазначену постанову місцевого суду як таку, що прийнята із порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та прийняти нове рішення - про відмову у задоволенні позову.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що довідка про заробітну плату для призначення пенсії за Законом України «Про державну службу» була подана 18.10.2016, тому пенсію за цим Законом було призначено саме з 18.10.2016. Також вказує на те, що різниця між розмірами пенсійних виплат за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про державну службу» відсутня.. Крім того скаржник не погоджується з висновком суду про стягнення з нього судових витрат з огляду на те, що органи ПФУ звільнені від сплати судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року на виконання вимог частин 4 та 5 статті 11 КАС України, якими унормовано принцип офіційного з'ясування обставин у справі, у відповідача витребувано докази, яких у матеріалах не вистачає та зупинено апеляційне провадження до їх надання. Зокрема, зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України надати письмові пояснення з приводу підстав виникнення у відповідача перед ОСОБА_3 боргу у розмірі 8912,89 грн. відповідно до наданого відповідачем розрахунку, копія якого міститься у матеріалах справи, а також розрахунку цієї суми. Також зобов'язано управління ПФУ надати копію пенсійної справи ОСОБА_3.

Після надходження витребовуваних доказів справу призначено до апеляційного розгляду на 30.11.2017 із повідомленням про це осіб, які беруть участь у справі.

У судовому засіданні 30.11.2017 поновлено апеляційне провадження у справі.

До суду з'явилася представник позивача, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Представник відповідача до суду не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

З матеріалів справи судом апеляційної інстанції установлено, що 17.05.2016 позивач звернулася до управління із заявою встановленого зразка щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 66).

Протоколом від 15.08.2016 №24632 відповідач відмовив в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв'язку з відсутністю механізму нарахування пенсії згідно цього Закону (а.с. 64).

Водночас, позивачу було запропоновано звернутися до управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

16.08.2016 позивач звернулася до управління ПФУ із заявою встановленого зразка, у якій просила призначити їй пенсію за віком (а.с. 74 зворот), у зв'язку із чим їй було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дати попереднього звернення - з 17.05.2016. Розмір пенсійної виплати склав 4084,04 грн. (а.с. 79).

Пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплачувалася позивачу по 17.10.2016.

18.10.2016 позивачем подано до пенсійного органу довідку від 13.10.2016 № 03-12/4564 про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 86).

У зв'язку із цим, починаючи з 18.10.2016 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та здійснено перерахунок пенсії, внаслідок чого розмір пенсійної виплати склав 6375,54 грн. (а.с. 83).

31.03.2017 позивач, посилаючись на те, що розмір призначеної їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» на 2279,40 грн. перевищує розмір призначеної з 17.05.2016 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» звернулася до відповідача із заявою про виплату їй різниці недоотриманої у період з 17.05.2016 по 18.10.2016 пенсії (а.с. 8).

Листом від 12.04.2017 № 425/02/Л-7 Чернігівське об'єднане управління пенсійного фонду України повідомило про відсутність правових підстав для задоволення вимог заявника, вказавши на те, що пенсія призначена і виплачується відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 9).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду.

Частково задовольняючи позов, місцевий суд мотивував своє рішення тим, що пенсійним органом, відповідно до наданого ним розрахунку, фактично визнано існування боргу перед позивачем у розмірі 8912 грн. 89 коп., водночас, позивач у судовому засіданні погодилася із таким розрахунком та не заперечувала, щоб їй було виплачено 8912,89 грн., а не 11397,00 грн., як вона просила у позові.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції передчасним з огляду на неповне з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому виходить з наступного.

Відповідно до Перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015, що набрав законної сили з 01.05.2016, втратив чинність Закон України "Про державну службу" , крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Відповідно до пунктів 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

З метою реалізації вказаних норм Закону, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 14 вересня 2016 р. N 622, якою затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб. Вказана постанова набрала чинності 23.09.2016.

Як встановлено вище, протоколом від 15.08.2016 №24632 (а.с. 64) відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» за її заявою від 17.05.2016 (а.с. 66).

Водночас, на підставі іншої заяви (а.с. 74 зворот), позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка виплачувалася до 17.10.2016.

18.10.2016 позивачем було надано управлінню довідку від 13.10.2016 № 03-12/4564 про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 86), у зв'язку із чим, ОСОБА_3 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та здійснено відповідний перерахунок.

Оцінюючи спірні відносини, колегія суддів звертає увагу на те, що законність протоколу від 15.08.2016 №24632, а також рішення про призначення пенсії у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не оспорені, тобто такі є чинними.

Позивачем у межах даного спору вимог про визнання протиправними та скасування цих рішень також не заявлено і доводів на обґрунтування таких обставин не наведено, тому суд не може надати оцінку правомірності названих рішень, а може лише прийняти до уваги те, що останні на час розгляду і вирішення справи є чинними і вважаються законними.

Суд першої інстанції вказані обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, залишив поза увагою

З огляду на наведені обставини, у колегії суддів відсутні правові підстави для висновку про те, що пенсія у період з 17.05.2016 по 17.10.2016 виплачувалася управлінням ПФУ з порушенням вимог чинного законодавства України, а отже і про те, що за цей період у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у вигляді різниці між розміром призначеної 17.05.2016 пенсії за віком у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та розміром призначеної 18.10.2016 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Отже, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позовних вимог у розглядуваному випадку відсутні.

Водночас, висновок місцевого суду про те, що відповідач фактично визнав існування боргу перед позивачем у розмірі 8912 грн. 89 коп., є помилковим.

Як випливає з матеріалів справи, відповідачем разом із запереченнями на позовну заяву надано розрахунок, у якому в графі «борг» вказано суму 8912,89 грн. (а.с. 18).

Відповідно до вимог ч. 4, 5 ст. 11, ч. 2 ст. 69 КАС України ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України надати письмові пояснення з приводу підстав виникнення у відповідача перед ОСОБА_3 боргу у розмірі 8912,89 грн. відповідно до наданого відповідачем розрахунку, копія якого міститься у матеріалах справи, а також розрахунку цієї суми. Також зобов'язано управління ПФУ надати копію пенсійної справи ОСОБА_3.

З наданих відповідачем письмових пояснень, що є доказом у розумінні статті ч. 1 ст. 69 КАС України, а також інших наявних у справі матеріалів, колегією суддів встановлено, що згадуваний розрахунок було надано пенсійним органом не як визнання наявності у відповідача боргу перед позивачем у розмірі 8912,89 грн., а як доказ на спростування позовної вимоги про зобов'язання управління ПФУ виплатити 11397 грн. саме в частині вказаної позивачем суми (позовна вимога № 2). Наведена у розрахунку сума є умовною різницею і підлягала би виплаті позивачу лише за тих обставин, якби пенсію позивачу відповідно до Закону України «Про державну службу» було призначено з 17.05.2016, а не з 18.10.2016, як у розглядуваному випадку.

Отже, встановлено, що відповідач боргу не визнавав, як помилково вважав місцевий суд, а навпаки, наполягав на тому, що пенсія була виплачена позивачу відповідно до вимог чинного законодавства і просив суд у своїх запереченнях відмовити у задоволенні позову повністю.

Крім іншого, апеляційний суд враховує, що зазначений розрахунок не є офіційним документом, так як не містить обов'язкових реквізитів.

У разі ж, якщо позивач вважає, що це є належним доказом, який підтверджує наявність у відповідача боргу у вказаному розмірі, то він має право звернутися до суду у порядку цивільного судочинства із вимогою про його стягнення.

За вказаних обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог позивача є помилковим. Вирішуючи спір, суд прийняв рішення за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та за невідповідності висновків обставинам справи.

Згідно із пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 29 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 29 червня 2017 року - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_3 -відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст постанови виготовлено 30 листопада 2017 року