Справа № 341/1394/17
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10789/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Галицького об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2017 року у справі № 341/1394/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицького об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И Л А:

26.09.2017р. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною відмову Галицького об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у здійсненні перерахунку щомісячного грошового утримання з врахуванням суми допомоги на оздоровлення на підставі довідки Апеляційного суду Івано-Франківської області № 04-12/200-17 від 11 вересня 2017 року; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок з часу призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Апеляційного суду Івано-Франківської області № 04-12/200-17 від 11 вересня 2017 року без обмеження граничного розміру з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги мотивує тим, що при визначенні розміру довічного грошового утримання відповідачем не було враховано дохід у вигляді допомоги на оздоровлення, яку він отримував і з якої роботодавцем стягнуто та перераховано обов'язкові платежі, в т.ч. і пенсійні внески.

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у здійсненні перерахунку щомісячного грошового утримання з врахуванням суми допомоги на оздоровлення на підставі довідки Апеляційного суду Івано-Франківської області № 04-12/200-17 від 11 вересня 2017 року. Зобов'язано Галицьке об'єднане управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату за період, починаючи з 26 березня 2017 року щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Апеляційного суду Івано-Франківської області № 04-12/200-17 від 11 вересня 2017 року без обмеження граничного розміру з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовну заяву в частині зобов'язання Галицького об'єднаного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату за період, починаючи з 16 грудня 2016 року по 25 березня 2017 року включно, довічного грошового утримання на підставі довідки Апеляційного суду Івано-Франківської області № 04-12/200-17 від 11 вересня 2017 року без обмеження граничного розміру з урахуванням раніше виплачених сум, залишити без розгляду у зв'язку з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Стягнуто з Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області за рахунок його бюджетних асигнувань призначених для сплати судових витрат на користь позивача 640,0 грн. сплаченого судового збору.

Не погодившись із винесеною постановою суду, з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, відповідач подав апеляційну скаргу і просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що відповідно до ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в суддівську винагороду не включено допомогу на оздоровлення.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи відповідно до ст.ст. 41, 196 КАС України та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного пристрою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звільнений з посади судді Апеляційного суду Івано-Франківської області з 08.12.2016р.

Наказом голови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.12.2016р. позивача виключено зі штату у зв'язку з виходом у відставку.

Перебуває на обліку в Галицькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області з 16 грудня 2016 року та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків її суддівської винагороди виходячи з посадового окладу та доплати за вислугу років.

Відповідно до довідки Апеляційного суду Івано-Франківської області № 04-12/200-17 від 11 вересня 2017 року, на момент звільнення судді Вилки С.с. його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні щомісячного грошового утримання судді у відставці складає, крім посадового окладу та доплати за вислугу років, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу, що надається до щорічної основної оплачуваної відпустки.

Відповідно до довідки Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2017 року, на суму допомоги на оздоровлення нараховані та сплачені загальнообов'язкові платежі, в т.ч. і внески до пенсійного фонду.

14 вересня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок раніше призначеного грошового утримання з урахуванням отриманої допомоги на оздоровлення, долучивши довідку Апеляційного суду Івано-Франківської області № 04-12/200-17 від 11 вересня 2017 року.

Листом відповідача від 15 вересня 2017 року позивачу відмову у проведенні перерахунку, з огляду на те, що допомога на оздоровлення не є складовою суддівської винагороди і для її включення до складу заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці немає підстав.

Колегія суддів задовольняючи позов частково, виходить з наступного:

Відповідно до ст.ст. 133-134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Відповідно до ч.3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла до внесення змін Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 06.12.2016р. внесено зміни до вказаної норми, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) частини третьої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у зв'язку з тим, що вона не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить статті 126 Основного Закону України та вказано, що підлягає застосуванню частини третьої статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

У вказаному рішенні Конституційний суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсії) чи внаслідок припинення повноважень чи набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

При цьому, у зазначеному рішенні Конституційний Суд України наголосив, що неодноразово висловлював та враховує попередні правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів, зокрема і суддів у відставці, що були викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Конституційний Суд України, у п.8 мотивувальної частини вказаного Рішення від 03 червня 2013 року зазначив, що підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453-VI в редакції до змін, внесених Законом №3668, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Рішення Конституційного Суду України має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року підлягає застосуванню ч.3 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Судом першої інстанції встановлено, що з грудня 2016 року позивач перебуває у відставці та отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці, у розмірі 90 % від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, однак, при перерахунку довічного грошового утримання відповідач не врахував допомоги на оздоровлення.

Частиною 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Відповідно до частини 1 статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 № 2453-VІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2453-VІ) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно частини 3 статті 122 Закону № 2453-VІ повноваження судді припиняються з дня прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді.

Відповідно до ч. 2 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

Частиною третьою зазначеної статті визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 1.2 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за №200/14891, встановлено, що щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акту Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, у тому числі, у відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків, та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення.

Щодо обмеження щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, то колегія суддів зазначає, що таке введено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII (набрав чинності з 01 січня 2017 року), а 05 січня 2017 року набрав чинності Закон України «Про ОСОБА_1 раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року, яким пункт 25 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 лютого 2016 №1402-VIII викладено в редакції, у якій відсутні норми щодо максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Разом з тим, суд першої інстанції неправильно визначив період з якого слід провести позивачу перерахунок пенсії, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Оскільки позивач 14 вересня 2017 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок раніше призначеного грошового утримання з урахуванням отриманої допомоги на оздоровлення, долучивши довідку Апеляційного суду Івано-Франківської області № 04-12/200-17 від 11 вересня 2017 року, то такий перерахунок слід провести з 01.09.2017р.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ч.2 ст.71 КАС України, якою передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України - якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тобто відповідач звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з державного бюджету.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з»ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає до скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову, що узгоджується з положеннями п.3 ст.2 КАС України.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196 ч.4, п.3 ч.1 ст.198, п.1, 4 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Галицького об"єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задоволити частково.

Постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2017 року у справі № 341/1394/17 скасувати та прийняти нову, якою позов задоволити частково.

Визнати протиправною відмову Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного грошового утримання з врахуванням суми допомоги на оздоровлення на підставі довідки Апеляційного суду Івано-Франківської області № 04-12/200-17 від 11 вересня 2017 року.

Зобов'язати Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Апеляційного суду Івано-Франківської області № 04-12/200-17 від 11 вересня 2017 року без обмеження граничного розміру з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01 вересня 2017 року.

В решті відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повний текст судового рішення виготовлено 30.11.17