Справа № 806/1016/17
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м.Житомир справа № 806/1016/17

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Токаревої М.С.,

секретар судового засідання Мельниченко О.В.,

за участю: представників позивача та відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т.К." до в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру України в Житомирській області ОСОБА_1, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, треті особи : ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "А.Т.К." звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру України в Житомирській області ОСОБА_1, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів. В обґрунтування позову, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач зазначив, що має на праві оренди у користуванні земельні ділянки загальною площею 271,5373 га. за кадастровим номером :09:000:0112 та площею 210,5861 га. за кадастровим номером :06:000:0011, які розташовані за межами населених пунктів Жеребківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області зі строком оренди до 31.12.2025. Позивач вказує, що відповідач не маючи на те, законних підстав надав дозволи у вигляді наказів №6-862/14-17СГ від 16.02.2017 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 на території Чуднівського району, за межами населених пунктів Жеребківської сільської ради орієнтовним розміром 2,00 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та №6-842/14-17СГ від 13.02.2017 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 на території Чуднівського району, за межами населених пунктів Жеребківської сільської ради орієнтовним розміром 2,00 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а тому просить визнати їх протиправними та скасувати. Крім того, позивач вказує, що третіми особами не було надано весь пакет документів передбачених законом для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки ними не було додано до заяви погодження землекористувача.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, позов просили задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів у судовому засіданні позов не визнав та заперечував щодо задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях.

Треті особи в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

У ході судового розгляду справи встановлено, що наказами Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області наказами №6-862/14-17СГ від 16.02.2017 було надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 на території Чуднівського району, за межами населених пунктів Жеребківської сільської ради орієнтовним розміром 2,00 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та №6-842/14-17СГ від 13.02.2017 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 на території Чуднівського району, за межами населених пунктів Жеребківської сільської ради орієнтовним розміром 2,00 га. з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Земельні ділянки загальною площею 271,5373 га. за кадастровим номером :09:000:0112 та площею 210,5861 га. за кадастровим номером :06:000:0011, які розташовані за межами населених пунктів Жеребківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області за рахунок яких надано право тертім особам на розроблення проектів землеустрою на відведення у власність земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебувають в оренді ТОВ "А.Т.К." зі строком оренди до 31.12.2025.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно ст.1 Закону України "Про особисте селянське господарство" особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Відносини, пов'язані з веденням особистого селянського господарства, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Частиною 1 ст. 33 Земельного кодексу України встановлено, що земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 1 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Частиною 6 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, нормами ст. 118 Земельного кодексу України встановлений порядок звернення до відповідного органу виконавчої влади та перелік документів для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та встановлений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19 січня 2016 року № 21-3690а15, від 13 грудня 2016 року № 21-2573а16 та інших.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою не може бути підставою для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою іншій особі, оскільки вказані підстави не свідчать про позитивне рішення щодо користування земельною ділянкою.

Крім того, слід відмітити, що правові підстави регулювання правовідносин щодо оренди земельних ділянок визначено ч.1 ст. 148-1 Земельного кодексу України, якою передбачено, що До особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Що стосується твердження позивача, що при наданні дозволів на розроблення проекту землеустрою третіми особами було подано не весь пакет документів необхідний для надання дозволу, то суд з цього приводу зазначає наступне.

Дійсно ч.6 ст.118 ЗК України передбачено, що до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Водночас, ст. 149 ЗК України визначено порядок вилучення земельних ділянок, зокрема ч.1 ст. 149 вказує, що земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм свідчить, що вилучатися можуть лише земельні ділянки надані у постійне користування.

ч.1 ст.92 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

У ході судового розгляду було встановлено та не заперечується позивачем, що земельні ділянки за рахунок яких надано право третім особам на розроблення проектів землеустрою на відведення у власність земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебувають в оренді ТОВ "А.Т.К." зі строком оренди до 31.12.2025, тобто у даному випадку має місце не право постійного користування, а строковий договір оренди, а тому до цих правовідносин не може застосовуватись питання та порядок щодо вилучення земельних ділянок.

Крім того, представниками позивача було висловлено твердження, що дії відповідача в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру України в Житомирській області ОСОБА_1 є протиправними оскільки при прийнятті документів третіх осіб щодо надання дозволів на виготовлення проекту землеустрою не було перевірено правове становище земельної ділянки та наявність прав на вказану земельну ділянку інших землекористувачів.

Суд не приймає до уваги таку позицію представників позивача, оскільки у ході судового розгляду справи було зясовано, що зазначені ними дії не відносяться до повноважень відповідача, оскільки не передбачені його посадовою інструкцією.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, інженер-землевпорядник, пояснив, що при наданні оспорюваних дозволів буде змінений кадастровий номер земельних ділянок, що призведе до порушення прав позивача.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, працівник Держгеокадастру, пояснив, що кадастрові номери даних земельних ділянок не змінювалися.

Враховуючи наведене, суд вважає, що зазначена зміна кадастрового номеру можлива лише під час розроблення проектно-технічної документації. Надання дозволу на виготовлення проекту не означає безумовного виготовлення такої документації. Оскільки у особи, якій надано дозвіл на виготовлення проекту, не має обов"язку щодо подальшої реалізації дозволу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою не призведе до жодного порушення прав позивача, а тому відсутні підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т.К." відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева

Повний текст постанови виготовлено: 15 листопада 2017 р.