Справа № 815/1018/17
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 р.м. ОдесаСправа № 815/1018/17

Категорія: 6.3Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

ОСОБА_1,

за участю: секретар судового засідання Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Украгросоюз» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року по справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Украгросоюз» до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Приватне підприємство «Агрос-Юг», ОСОБА_2, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство «Украгросоюз» звернулось до суду з адміністративним позовом, з урахуванням ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2017 року про заміну сторони, яка занесена до журналу судового засідання, до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Приватне підприємство «Агрос-Юг», ОСОБА_2, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 25209860 від 12.10.2015 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені вимоги, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.09.2008 року між ОСОБА_2 та ДП «Украгросоюз» укладено договір оренди землі строком на 5 років, відповідно до п.п. 1, 2 якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для сільськогосподарського призначення на території Долинської сільської ради, Ананьївського району Одеської області, площею 3,42 га, яка знаходиться: масив № 34, ділянка № 557.

На виконання договору оренди землі від 30.09.2008 року між ОСОБА_2 та ДП «Украгросоюз» складено та підписано акт прийому - передачі земельної ділянки від 30.09.2007 року.

Також, суд першої інстанції встановив, що 30.09.2008 року між ОСОБА_2 та ДП «Украгросоюз» укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 30.09.2008 року, згідно якої зазначено, що договір укладено на строк до 31.12.2018 року.

Пунктом 43 договору оренди землі від 30.09.2008 року визначено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір оренди земельної ділянки від 30.09.2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ДП «Украгросоюз», зареєстровано в Ананьївському райвідділі Одеської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 01386 від 21.06.2012 року.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 01.08.2014 року між ОСОБА_2 та ПП «Агрос-Юг» укладено договір оренди землі № 01/08-4, відповідно до п.п. 1, 2 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 3,42 га, кадастровий номер :01:002:0103 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та посадки багаторічних насаджень, яка знаходиться: с. Долинське, Ананьївський р-н, Одеська область.

12.10.2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 25209860, яким вирішено провести державну реєстрацію права оренди земельної ділянки на земельну ділянку, що розташована в Одеській області, Ананьївський р-н., с/рада Долинська, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0103 за ПП «Агрос-Юг».

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 25209860 від 12.10.2015 року прийнято відповідачем у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

При цьому, доходячи таких висновків, суд першої інстанції погодився з позивачем, що Головне територіальне управління юстиції в Одеській області є належними відповідачем у даній справі.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частиною 4 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Отже, державна реєстрація прав на нерухоме майно відноситься до компетенції державного реєстратора, який приймає відповідне рішення за умови відповідності заявлених прав, поданої заяви та долучених до неї документів вимогам, встановленим законом.

Як встановлено частиною 2 статті 30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Аналогічні вимоги містить ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції на час звернення позивача з даним позовом та на теперішній час.

Таким чином, вбачається, що єдиним суб'єктом, наділеним повноваженнями приймати рішення щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень, відмови в державній реєстрації, є державний реєстратор, рішення, дія та бездіяльність, якого і підлягає оскарженню до суду.

Крім того, як вірно зазначено відповідачем, відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 834-19 від 26.11.2015 року, органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку, припиняють надання послуг у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць за рішенням Кабінету Міністрів України, прийнятим у разі забезпечення виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями умов, необхідних для реалізації повноважень у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, але не пізніше 30 квітня 2016 року.

Також, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 року № 304-р, відповідно до підпункту 3 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 26 листопада 2015 року № 834-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та підпункту 7 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 26 листопада 2015 року № 835-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» припинено надання утвореними Міністерством юстиції органами державної реєстрації адміністративних послуг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб, фізичних осіб підприємців.

Як вірно вказав відповідач, відповідно до вищезазначених вимог, наказом Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29.04.2017 року № 1165-к ОСОБА_3 була звільнена із займаної посади головного спеціаліста першого відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Крім того, як вірно звернув увагу відповідач, відповідно до розділу 3 Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1707/5 від 23.06.2011 року, а також відповідно до розділу 3 Положення про Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, затвердженого наказом Головного територіального управління юстиції в Одеській області 02.07.2016 року № 343/03-96, так і станом на теперішній час, не передбачено компетенції Головного територіального управління юстиції в Одеській області та його структурних підрозділів щодо здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень чи відповідальності за прийняте рішення державним реєстратором.

Тобто, Головне територіальне управління юстиції в Одеській області є неналежним відповідачем у даній справі щодо заявлених позивачем вимог про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Під час розгляду справи суд першої інстанції не врахував, що в даній справі виступає неналежний відповідач та не допустив його заміну, що призвело до порушення ним норм процесуального законодавства.

Разом з тим, слід зауважити, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості допустити заміну неналежного відповідача під час апеляційного розгляду справи з огляду на вирішення судом першої інстанції спору саме відносно Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 КАС України апеляційний розгляд здійснюється за правилами розгляду справи судом першої інстанції з урахуванням особливостей встановлених главою 1 розділу IV КАС України.

Головною особливістю є те, що апеляційна інстанція не розглядає справу з початку, а переглядає рішення суду першої інстанції, тобто публічно-правовий спір вже вирішено.

Оскільки ст. 52 КАС України, як наслідок заміни неналежного відповідача чи залучення належного відповідача у якості другого відповідача, передбачає розгляд справи спочатку, апеляційний суд позбавлений такої процесуальної можливості як заміна неналежної сторони.

Таким чином, апеляційному перегляду підлягає справа, відповідачем по якій є неналежний відповідач, та публічно-правовий спір вже вирішено.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень має бути відмовлено саме з тих підстав, що відповідач Головне територіальне управління юстиції в Одеській області є неналежним відповідачем у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми процесуального та матеріального права, не повно зясовано обставини, що мають значення для справи, що в свою чергу призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Украгросоюз» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Дочірнього підприємства «Украгросоюз» до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Приватне підприємство «Агрос-Юг», ОСОБА_2, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець

27 листопада 2017 р.