Справа № 802/1605/17-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 листопада 2017 р. Справа № 802/1605/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука М.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: не з'явився

представника третіх осіб: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Великокісницьке"

до: Центру надання адміністративних послуг Ямпільської міської ради Вінницької області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

про: визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Великокісницьке" (далі - ТОВ "Великокісницьке", позивач) з адміністративним позовом до Центру надання адміністративних послуг Ямпільської міської ради Вінницької області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ТОВ "Великокісницьке" орендує земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:0347, що знаходиться на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області, згідно договору оренди землі від 04 листопада 2011 року, укладеного із ОСОБА_3.

Разом із тим, в подальшому йому стало відомо, що відповідачем 31.03.2017 року, тобто до закінчення строку дії вищезазначеного договору оренди земельної ділянки, укладеного із ТОВ "Великокісницьке", прийнято рішення №19835540 про державну реєстрацію права оренди зазначеної вище земельної ділянки за ОСОБА_4, на підставі договору оренди, укладеного між ним та ОСОБА_3

Позивач вважає дане рішення протиправним, оскільки останнє було прийняте відповідачем до закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ "Великокісницьке", а це зумовило проведення подвійної реєстрації права оренди на одну і ту ж саму ділянку, що чинним законодавством не передбачено, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом з вимогою його скасування.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, однак клопотав суд здійснювати розгляд даної справи без його участі вх. №25084 від 21.11.2017 року.

Представник третіх осіб у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначила, що у діях відповідача відсутні ознаки протиправності, оскільки останній з метою перевірки наявності уже зареєстрованого права на дану земельну ділянку робив запит до Державного реєстру речових прав. При цьому, у державного реєстратора були відсутні підстави робити запити до інших органів державної влади, оскільки такі запити здійснюються лише у виключних випадках, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Крім того, вказала на те, що договір оренди укладений між ОСОБА_3 та ТОВ "Великокісницьке" на даний момент є оспорюваним, а тому є сумніви щодо порушення прав позивача та, як наслідок, відсутні підстави вважати дії відповідача протиправними.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та третіх осіб, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступні обставини.

Так, 04.11.2011 року між ТОВ "Великокісницьке" (орендар) та ОСОБА_3 (орендодавець) було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,6153 га, за кадастровим номером :02:001:0347, що знаходиться на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області.

Вказаний договір був зареєстрований відділом Держкомзему Ямпільського району, про що свідчить наявна у ньому відмітка про державну реєстрацію за № 05509 від 06 квітня 2012 року.

Згідно умов даного договору, його укладено строком на 25 років. Після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 Договору).

Разом із тим, судом встановлено, що 31.03.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0347, що знаходиться на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Згідно п. 2.3 умов даного Договору він укладений строком на 10 років.

З метою реєстрації даного договору оренди ОСОБА_4 31.03.2017 року звернувся до Центру надання адміністративних послуг Ямпільської міської ради Вінницької області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За результатами розгляду даної заяви державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Ямпільської міської ради Вінницької області прийнято рішення №34644411 від 06.04.2017 року про державну реєстрацію права оренди вищезазначеної земельної ділянки площею 1,6153 га, за кадастровим номером :02:001:0347, що знаходиться на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області.

На думку позивача, відповідач не мав підстав для реєстрації права оренди вказаної земельної ділянки за ОСОБА_4, оскільки таке право раніше вже було зареєстровано за ТОВ "Великокісницьке", що, власне, і зумовило його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч.4 ст.182 Цивільного кодексу України).

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваних рішень (далі - Закон № 1952-15).

За змістом ст. 2 Закону №1952-15 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону №1952-15 державна реєстрація прав є обов'язковою.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 Закону №1952-15 передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягає, зокрема, право оренди земельної ділянки.

В силу ч. 1 ст. 5 Закону №1952-15 у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Згідно з ч.4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону №1952-15 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

При цьому як зазначено у п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону № 1915-15 під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Виходячи із обставин даної справи предметом судового дослідження є перевірка наявності одночасного існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку, наявність якої суперечить вимогам Закону № 1952-15.

Із цього приводу суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Так, як уже було встановлено судом вище, 04.11.2011 року між ТОВ "Великокісницьке" (орендар) та ОСОБА_3 (орендодавець) було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,6153 га, за кадастровим номером :02:001:0347, що знаходиться на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Вказаний договір містить відмітку про державну реєстрацію у відділі Держкомзему у Ямпільському районі.

Державна реєстрація права на землю, в тому числі і права оренди, у період укладання договору оренди між позивачем та ОСОБА_3, здійснювалась у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року №1021 "Про затвердження Порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі", органами Держземагентства.

За змістом п. 6 Порядку ведення Поземельної книги, Поземельна книга відкривається та ведеться на кожну земельну ділянку: у паперовому вигляді - територіальними органами Держземагентства; в електронному вигляді - операторами-структурними підрозділами державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", яке є адміністратором автоматизованої системи державного земельного кадастру, які мають доступ та вносять відомості до автоматизованої системи державного земельного кадастру (далі - автоматизована система), формують з її використанням аркуші поземельної книги та аркуші витягів з неї, перевіряють результати робіт із землеустрою в електронному вигляді, дані про які містяться в файлі обміну даними про результати робіт із землеустрою в електронному вигляді (далі - обмінний файл).

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що одночасно з внесенням відомостей до Поземельної книги робляться записи у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (далі - Книга записів)

Відповідно до п. 9 Порядку ведення Поземельної книги датою відкриття Поземельної книги є дата державної реєстрації земельної ділянки.

Пунктом 10 Порядку ведення поземельної книги передбачено, що відомості із зазначенням дати вносяться до розділів Поземельної книги у паперовому вигляді посадовою особою територіального органу Держземагентства, яка має вищу освіту за спеціальністю "землевпорядкування та кадастр" і уповноважена в установленому Держземагентством порядку вести державний реєстр земель на рівні району, міста обласного (республіканського Автономної Республіки Крим) значення, мм. Києва та Севастополя. Записи до розділів Поземельної книги вносяться державною мовою розбірливо чорнилом чи кульковою ручкою синього або чорного кольору. На підтвердження кожного запису в поземельній книзі формується з використанням автоматизованої системи аркуш поземельної книги, який засвідчується підписом посадової особи та скріплюється печаткою територіального органу Держземагентства. Не завірений підписом і не скріплений печаткою запис вважається недійсним.

У відповідності до пункту 11 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, дата внесення запису до Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку.

Згідно п. 16-1 Порядку ведення Книги записів, державна реєстрація договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється після державної реєстрації земельної ділянки. Державна реєстрація здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Книги записів.

Із аналізу вищенаведених положень слідує, що державна реєстрація права на землю, в тому числі і права оренди передбачала вчинення обов'язкових дій, зокрема внесення відповідний відомостей до Поземельної книги та до Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі. Тобто, саме за наявності відповідних записів у Книгах записів про державну реєстрацію та Поземельних книгах державна реєстрація договорів оренди є такою, що відбулась та може створювати відповідні правові наслідки.

Так, наявні у матеріалах справи копії Поземельної книги та Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, на думку суду, належним чином підтверджують факт державної реєстрації договору оренди земельної ділянки укладеного між ТОВ "Великокісницьке" та ОСОБА_3

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, наявність обтяжень прав на нерухоме майно.

Згідно з роз'ясненнями Державної реєстраційної служби України № 2951/05-15-13 від 06.08.2013 року "Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними набувачами" метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію.

В даному ж випадку, при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на думку суду, відповідачем належним чином не перевірено зареєстроване право оренди на дану земельну ділянку, внаслідок чого, неправомірно здійснено повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї ж самої земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, оскільки право оренди в них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

При цьому надаючи оцінку посиланням представника третіх осіб на правомірність дій відповідача, які остання обґрунтовує тим, що державний реєстратор Центру надання адміністративних послуг Ямпільської міської ради Вінницької області, при проведенні державної реєстрації договору оренди від 31.03.2017 року, зробив запит до Державного реєстру речових прав, водночас, інших, передбачених законом, виключних підстав для здійснення запитів до інших органів державної влади не існувало, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, як уже зазначалось судом вище, положеннями п. 3. ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачене, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації.

Таким чином, враховуючи, що право оренди спірної земельної ділянки у позивача виникло до 01.01.2013 року, оскільки договір оренди зареєстровано у відділі Держкомзему у Ямпільському районі за № 05509 від 06 квітня 2012 року, а тому державному реєстратору, в силу вищезазначених положень, обов'язково необхідно було звернутись до відповідного органу влади, який проводив державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за ТОВ "Великокісницьке".

При цьому, слід зазначити, що здійснення державним реєстратором, при проведенні державної реєстрації договору оренди від 31.03.2017 року, запиту до Державного реєстру речових прав, жодним чином не звільняє останнього від обов'язку звернення до відповідного органу влади, який проводив державну реєстрацію права, що виникло до 01.01.2013 року.

Що ж до посилань представника третіх осіб на те, що договір оренди укладений між ОСОБА_3 та ТОВ "Великокісницьке" є оспорюваним, то суд зазначає наступне.

Так, в межах даної адміністративної справи предметом дослідження є саме правомірність прийнятого відповідачем рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0347, на підставі договору оренди укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Суд акцентує увагу на тому, що на момент прийняття оскаржуваного у даній справі рішення, спору щодо законності договору укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ "Великокісницьке" взагалі не існувало, адже провадження за позовною заявою ОСОБА_3 відкрито Ямпільським районним судом Вінницької області 05.10.2017 року.

Крім того, сам лише факт наявності даного спору, на переконання суду, жодним чином не може свідчити про правомірність дій відповідача при проведенні державної реєстрації права оренди земельної ділянки за ОСОБА_4, на підставі договору оренди від 31.03.2017 року.

З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що реєстрація договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснена помилково, за наявності вже зареєстрованого права оренди іншої особи, а тому виникла ситуація, за якої одна і та ж земельна ділянка перебуває в оренді різних осіб, що є недопустимим, оскільки реєстрація договорів оренди землі з новим орендарем можлива лише після реєстрації угод про розірвання договорів оренди землі з попереднім орендарем.

Відтак, наведені обставини свідчать про протиправність рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Ямпільської міської ради Вінницької області про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0347 за ОСОБА_4, на підставі договору оренди укладеного із ОСОБА_3 31.03.2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Судом враховано, що позивач у прохальній частині позову помилково просить визнати протиправним та скасувати рішення за №19835540 від 31.03.2017 року, яке є лише номером запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, внесеним на підставі рішення відповідача за №34644411 від 06.04.2017 року про державну реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки.

Однак, беручи до уваги те, що в ході судового розгляду даної адміністративної справи дійсно було встановлено протиправність проведеної державної реєстрації спірної земельної ділянки за ОСОБА_4, суд доходить висновку, що з метою належного захисту прав позивача, заявлений позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Центру надання адміністративних послуг Ямпільської міської ради Вінницької області №34644411 від 06.04.2017 року.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені у ході судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог частини 1 статті 94 КАС України, а саме відшкодуванню на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центру надання адміністративних послуг Ямпільської міської ради Вінницької області №34644411 від 06 квітня 2017 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за кадастровим номером :02:001:0347, яка розташована на території Великокісницької сільської ради Ямпільського району Вінницької області.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Великокісницьке" () сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 коп., за рахунок бюджетних асигнувань Центру надання адміністративних послуг Ямпільської міської ради Вінницької області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна