Справа № 766/6419/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 766/6419/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Майдан С.І.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 19 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції лейтенанта поліції Волошина Василя Олександровича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №084230 від 04.04.2017 року у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, винесену інспектором роти №4 УПП лейтенантом поліції Волошиним В.О.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач у порушення вимог ст.254 КУпАП не склав протокол про адміністративне правопорушення, розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, без розгляду зазначеної справи, як того вимагає ст.276 КУпАП, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Також вказав на те, що відповідачем не було надано доказів щодо порушення ним Правил дорожнього руху та правомірності прийнятого рішення.

Позивач також пояснив, що коли інспектор УПП Волошин В.О. зазначив йому про порушення ПДР (зупинку в місці, забороненому для зупинки) та попросив надати йому для перевірки водійське посвідчення, посвідчення на транспортний засіб та страховий поліс, він відмовив йому у наданні цих документів оскільки вважав, що ПДР не порушував. Для встановлення його особи він був доставлений до райвідділу поліції. Чи роз'яснювалися йому при розгляді справи процесуальні права, передбачені ст.268 КУпАП, він вже не пам'ятає. Проте не заперечував, що у порядку реалізації його процесуальних прав йому був запрошений адвокат через Центр з надання вторинної безоплатної допомоги у Херсонській області. У присутності адвоката відносно нього була винесена оскаржувана постанова. Копію постанови позивач отримав у присутності адвоката.

Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю. Зазначив, що постанова винесена з дотриманням діючого законодавства, у встановленому КУпАП порядку. Оскільки позивач відповідно до вимог п.2.4 ПДР України не виконав вимогу інспектора патрульної поліції щодо пред'явлення для перевірки документів, передбачених п.2.1 ПДР України, відносно нього була винесена постанова. Права, передбачені ст. 268 КУпАП, позивачу були роз'яснені, в порядку реалізації його прав на захист, йому був запрошений захисник, у присутності якого у райвідділі поліції була розглянута справа та винесена оскаржувана постанова.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 вересня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено.

На вказану постанову ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 19 вересня 2017 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити заявлені позовні вимоги повністю.

Згідно до вимог ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до постанови серії АР №084230 від 04.04.2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Як вбачається з оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, що 04.04.2017 року о 12-00 год. ОСОБА_2 у м. Херсоні на площі Каховській, керуючи т/з OPEL KADETT, державний номерний знак НОМЕР_1, порушив вимоги п.п.15.10.а Правил дорожнього руху України (здійснив зупинку у місці, де заборонена зупинка), та на вимогу інспектора патрульної служби не надав для перевірки водійське посвідчення, страховий поліс, чим порушив п.2.1 (г) Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно до вимог ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» основним повноваженням патрульної поліції є, серед іншого, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожнього руху.

Згідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, передбачені ч. 1ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вимог п.4 розділу Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За пунктом 3 розділу III Інструкції постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.1 ст.126 КУпАП, на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Вимогами ч.1 ст.126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб,а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.1 та п.2.4 Правил дорожнього руху України водій транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На вимогу поліцейського водій повинен пред'явити документи, зазначені у п.2.1. Правил дорожнього руху України.

Представником відповідача до суду було надано диск із відеозаписом, зробленим нагрудною відеокамерою інспектора патрульної поліції, яким підтверджуються обставини стосовно відмови позивача 04.04.2017 року на вимогу поліцейського пред'явити зазначені у п.2.1 ПДР документи.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач фактично не заперечував свою відмову надати інспектору УПП посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс та пояснив, що на відеозаписі дійсно відображені саме ті обставини, які мали місце 04.04.2017 року о 12-00 год. у м. Херсоні на площі Каховській.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що інспектором не було дотримано вимоги законодавства, розглянуто справу на місці вчинення адміністративного правопорушення та не надано можливості ОСОБА_2 скористатися своїми правами.

Так, встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КпАП України, відповідачем було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення АР №0844230 від 04.04.2017 року та надано апелянту для ознайомлення, при цьому роз'яснивши його (ОСОБА_2) права як громадянина України, про що свідчить підпис апелянта в самій оскаржуваній постанові.

За результатами розгляду адміністративної справи до апелянта було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови, яка була підписана ОСОБА_2

Відповідно до положень ст.62 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено гарантії професійної діяльності поліцейського, а саме: поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов'язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Колегією суддів було оглянуто відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, на якому зафіксовано вищезазначені події, які мали місце 04.04.2017 року з участю апелянта. Як вбачається з відеозапису, на законну вимогу інспектора патрульної служби надати документи (передбачені п. 2.1 ПДР України) ОСОБА_2 у грубій формі, з використанням нецензурної бранні та погрозами нанесення тілесних ушкоджень на адресу працівників патрульної поліції, відмовився пред'явити такі документи.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів приходить до висновку, що винесена постанова інспектора про вчинення позивачем адміністративного правопорушення є законною, а дії відповідача по застосуванню стягнення знаходяться у межах його повноважень та відповідають санкції застосованої статті.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята обґрунтовано та правомірно.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував повністю.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 19 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В. Джабурія Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: К.В. Кравченко