Справа № 815/6281/16
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6281/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: Головуючого - судді Єфіменка К.С., розглянувши у приміщенні суду в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Одеської міської ради про визнання протиправними дій державного реєстратора щодо погашення запису позивача про право власності, скасування цього реєстраційного запису від 24.06.2016 року, визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР ОСОБА_2 номер 30203655 від 24.06.2016 року, щодо скасування реєстрації права власності за позивачем на нежитлові приміщення та підвал, загальною площею 506,6 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул.Градоначальницька, 8 та реєстрації права власності на вищевказані приміщення за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулась ОСОБА_1 до Державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача Одеської міської ради про визнання протиправними дій державного реєстратора щодо погашення запису позивача про право власності, скасування цього реєстраційного запису від 24.06.2016 року, визнання протиправним та скасування рішення Державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР ОСОБА_2 номер 30203655 від 24.06.2016 року, щодо скасування реєстрації права власності за позивачем на нежитлові приміщення та підвал, загальною площею 506,6 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул.Градоначальницька, 8 та реєстрації права власності на вищевказані приміщення за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради.

В судовому засіданні 21.11.2017 року представником позивача була подана заява про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримані заявлені позовні вимоги. Відповідач був сповіщений належним чином про день, час та місце слухання справи, але не прибув в судове засідання без поважних причин. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідачів заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у письмових запереченнях проти позову. Оскільки учасники судочинства не заявили клопотань про витребування додаткових письмових доказів, допиту свідків чи експертів по цій справі, відповідно до положень ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України, суд ухвалив рішення щодо розгляду справи в порядку письмового провадження 28.11.2017 року за наявними в справі письмовими доказами та запереченнями.

Дослідивши наявні в справі письмові докази суд встановив наступні факти та обставини:

Відповідач Державний реєстратор Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради ОСОБА_2, на підставі ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є місцевою посадовою особою центрального органу державної виконавчої влади і її посадовою особою, які згідно ст.ст.4,8,15,16,19 цього ж Закону здійснюють повноваження щодо реєстрації речових прав на об`єкти нерухомого майна, а тому його рішення, дії чи бездіяльність з цього приводу на підставі ст.55 Конституції України, ч.1, п.2 ч.1 ст.17, ст.104 КАС України можуть бути оскаржені до суду в порядку адміністративного судочинства.

При розгляді справи судом встановлено, що 21.09.2016 року ОСОБА_1 дізналась про те, що Державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради ОСОБА_2 було скасовано її право власності на нежитлові приміщення та підвал, загальною площею 506,6 кв.м., які розташовані за адресою: м.Одеса, вул.Градоначальницька, 8 та зареєстровано право власності на вищезазначені приміщення за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8-11).

Як зазначає представник, про вищевказане позивачу стало відомо під час виконавчих дій державних виконавців на підставі виконавчого листа від 16.04.2014 року.

Скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на нежитлові приміщення та підвал, загальною площею 506,6 кв.м., які розташовані за адресою: м.Одеса, вул.Градоначальницька, 8 та державна реєстрація права власності за Одеською міською радою на ці ж приміщення відбувалась на підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 16.04.2014 року по справі № 22-ц/785/1603/14 (а.с.12-20), яким визнано недійсним договір купівлі-продажу від 30 серпня 2006 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на нежитлові приміщення підвалу загальною площею 506,6 кв.м., які розташовані за адресою: м.Одеса, вул.Градоначальницька, 8, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №3651; витребувано від ОСОБА_1 нежитлові приміщення першого поверху та підвалу, загальною площею 506,6 кв.м., які розташовані за адресою: м.Одеса, вул.Градоначальницька, 8, та передано зазначені приміщення територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради у відання Департаменту комунальної власності Одеської міської ради; усунуті перешкоди в користуванні шляхом виселення ОСОБА_1 із нежитлових приміщень першого поверху та підвалу, загальною площею 506,6 кв.м., які розташовані за адресою: м.Одеса, вул.Градоначальницька, 8, та передано зазначені приміщення територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради у відання Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Представник в судовому засіданні пояснила, що після винесення рішення Апеляційним судом Одеської області від 16.04.2014 року, позивач намагалась отримати інформаційну довідку з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна для отримання відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, однак даних в зазначеному реєстрі про право власності ОСОБА_1 не містилося, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та їх обтяжень (а.с.8-11). В наступному, позивачу стало відомо, що дана ситуація обумовлена діями та рішенням Державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради ОСОБА_2, який погасив відмітку про право власності ОСОБА_1 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно та без належних документів зареєстрував право власності на нежитлові приміщення та підвал, загальною площею 506,6 кв.м., які розташовані за адресою: м.Одеса, вул.Градоначальницька, 8 за Одеською міською радою, чим порушив права Позивача та допустив подвійну реєстрацію права власності на один той самий обєкт нерухомості за Одеською міською радою.

Дослідивши наявні в справі письмові докази та заперечення, суд згідно положень ч.3 ст.2 КАС України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно п.1 ч.1 ст.2 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За приписами ч.1 ст.3 Закону загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.10 Закону державним реєстратором є громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами па нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства (ч.1 ст.22 Закону).

Пунктами 3, 4, 5, 6 ч.1 ст.24 Закону передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, зокрема, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Згідно описової та мотивувальної частини рішення Апеляційного суду Одеської області від 16.04.2014 року по справі №22-ц/785/1603/14 витікає, що відповідно до свідоцтва про право власності від 22.03.2007 року нежила одноповерхова будівля літ. «Б-1», загальною площею 509 кв.м., яка відображена у технічному паспорті від 13 листопада 2006 року, розташована за адресою: м. Одеса, вул.Градоначальницька, 8 належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради. Вказане свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.12.2006 року за №757.

Право власності за територіальною громадою зареєстровано 26.04.2007 року Комунальним підприємством «ОМБТІ та РОН», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.04.2007 року №14381475 (а.с.176).

Всупереч зазначеному, Відповідач під час розгляду справи, посилався на те, що підставою виникнення права власності за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради на нежитлові приміщення та підвал, загальною площею 506,6 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул.Градоначальницька, 8 є ухвала Апеляційного суду Одеської області від 04.06.2015 року у справі №22-ц/785/1603/14 та рішення Апеляційного суду Одеської області від 16.04.2016 року у справі № 22-ц/785/1603/14 (а.с.12-20), що спростовується доказами, що містяться в матеріалах справи, оскільки рішення Апеляційного суду Одеської області від 16.04.2016 року у справі №22-ц/785/1603/14 в реєстраційній справі взагалі відсутнє, наявне лише рішення Апеляційного суду Одеської області від 16.04.2014 року у справі № 22-ц/785/1603/14, та ухвала Апеляційного суду Одеської області від 04.06.2015 року у справі № 22-ц/785/1603/14.

Таким чином, державним реєстратором прийнято до реєстрації заяву про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.06.2016 року №17412762 (а.с.62) від особи, право якої вже було зареєстровано (тобто повторно) та ці суперечності між заявленим та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяжень, а тому такі дії не відповідає вимогам п.5 ч.1 ст.24 Закону України Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки в цьому разі, державний реєстратор повинен був відмовити у здійсненні реєстраційної дії.

До того ж, в ухвалі Апеляційного суду Одеської області від 04.06.2015 року по справі №22-ц/785/1603/14зазначається, що Департамент комунальної власності ОМР в заяві про розяснення рішення суду вказував, що державні реєстратори не приймають до уваги, що витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно та відмовляють у державній реєстрації, посилаючись на те, що документи подані для державної реєстрації прав не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. В результаті розгляду заяви про розяснення рішення, суд прийняв ухвалу про розяснення і в резолютивній частині якої вказав, що: позовні вимоги у формі витребування нежитлових приміщень першого поверху та підвалу, загальною площею 506,6 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул.Градоначальницька, 8 є підставою для державної реєстрації права власності відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

В свою чергу, в редакції п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що діяла на момент винесення ухвали суду, а саме 01.05.2015 року зазначалось: що державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Державну реєстрацію проведено державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради ОСОБА_2 було здійснено 24.06.2016 року, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, відповідач державний реєстратор при здійсненні реєстраційних дій повинен був керуватися Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, яка діяла саме на момент проведення реєстрації обєктів нерухомості, а саме 01.01.2016 року, відповідно до якої в ст.19 Закону взагалі відсутній пункт 5 ч.1, на яку посилався відповідач - ч.1 вищевказаної ст.19 була викладена наступним чином: «Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться у строк, що не перевищує пяти робочих днів. Державна реєстрація права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс проводиться у строк, що не перевищує 14 робочих днів». Отже, державний реєстратор не міг керуватися пунктом 5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в старій редакції оскільки нова редакція закону регулювала питання строків регулювання права власності на момент здійснення реєстраційних дій.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що ухвали про розяснення рішення від 04.06.2015 року у справі № 22-ц/785/1603/14 ніяким чином не уповноважила державного реєстратора на здійснення погашення права власності на спірний обєкт нерухомості за позивачем ОСОБА_1 та реєстрацію права власності за ОМР вдруге на підставі ухвали Апеляційного суду Одеської області від 16.04.2016 року у справі № 22-ц/785/1603/14, оскільки вона лише розяснила право реєструвати право власності на підставі рішення суду про витребування майна, при цьому, в ухвалі не зазначено, які ще повинні бути подані документи для реєстрації права власності на підставі рішення суду, а такими документами насамперед повинні бути: первинні документи, на підставі яких право власності на спірний обєкт було зареєстровано вперше за Одеською міською радою.

Реєстрація права власності на підставі рішення суду про витребування майна є лише підтвердженням права власності на спірне майно, а не підставою його виникнення, оскільки відповідно до ст.387 ЦК України право на витребування майна з чужого незаконного володіння має саме власник майна. Дана правова позиція визначена постановою ВССУ від 11.05.2012 року по справі № 6-11085св12.

На момент здійснення спірної реєстрації законодавство дане питання ніяким чином не врегулювало, в свою чергу, на даний момент спірна ситуація регулюється п.67 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, якою передбачено, що для державної реєстрації права власності у разі витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння на підставі рішення суду подаються необхідні для відповідної реєстрації документи, передбачені ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують право власності на нерухоме майно належного власника.

Згідно карток прийняття заяви про реєстрацію права власності від 24.06.2016 року №62192514 (а.с.85) до заяви про реєстрацію права власності була подана лише ухвала Апеляційного суду Одеської області від 04.06.2015 року у справі № 22-ц/785/1603/14, а інших документів, визначених ст.27 Закону подано не було.

Таким чином, державним реєстратором прийнято до реєстрації заяву про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.06.2016 року №17412762 (а.с.62) без надання необхідних документів, які дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно або їх обтяжень, а тому такі дії не відповідає вимогам п.4 ч.1 ст.24 Закону України Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки в цьому разі, державний реєстратор повинен був відмовити у здійсненні реєстраційної дії.

Що стосується позовних вимог щодо визнання протиправними дій Державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР ОСОБА_2 щодо погашення запису про право власності ОСОБА_6 на нежитлові приміщення та підвал, загальною площею 506,6 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул.Градоначальницька, 8 та вилучення відмітки про погашення в Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про право власності ОСОБА_1 на нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: м.Одеса, вул.Градоначальницька, 8, загальною площею 506,6 кв.м., який внесено 24.06.2016 року державним реєстратором ОСОБА_2, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.3 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року №1844/5 відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно використовуються державним реєстратором для встановлення наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації прав та під час розгляду заяв про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, заяв/запитів на отримання інформації з Державного реєстру прав.

При цьому, відповідно до п.4 наказу Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року №1844/5 державні реєстратори повинні забезпечити збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек.

Отже, дані Реєстру прав власності на нерухоме майно використовуються державними реєстраторами в інформаційному порядку та чинним законодавством України забороняється виключати, погашати або змінювати записи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (Реєстр, що діяв до 2013 року).

Окрім того, згідно положень п.30 Порядку ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1141 передбачений єдиний випадок здійснення державним реєстратором такої дії як погашення запису, це після перенесення запису з розділу або із спеціального розділу Державного реєстру прав до розділу Державного реєстру прав, коли державний реєстратор робить у відповідному записі у розділі або спеціальному розділі Державного реєстру прав відмітку про погашення запису.

Під час розгляду справи відповідач державний реєстратор зазначав, що перенесення запису про реєстрації права власності позивача із старого Реєстру до Державного реєстру прав на нерухоме майно він не здійснював, а тому у нього були відсутні підстави для здійснення такої реєстраційної дії у старому Реєстрі прав.

Виходячи із конституційного принципу правової поведінки державних органів влади, їхніх посадових або службових осіб, визначеного у ч.2 ст.19 Конституції України та положень ч.3 ст.2 КАС України, суд повинен визнати такі дії відповідача державного реєстратора протиправними та задовольнити позовні вимоги у цій частині.

Відповідно до положень ч.2, ч.3 ст.162 КАС України, суд при вирішенні спору може ухвалити будь-яке рішення, яке необхідне для поновлення прав особи, яка звернулась за судовим захистом.

Виходячи з цього, суд вважає, що заявлена позовна вимога про вилучення відмітки про погашення в Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про право власності ОСОБА_1 на нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул.Градоначальницька, 8, загальною площею 506,6 кв.м., який внесено 24.06.2016 року державним реєстратором ОСОБА_2 є такою, що відновлює правове становище та права особи, яка звернулась за судовим захистом, а тому підлягає задоволенню у заявленій формі.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР ОСОБА_2 щодо погашення запису про право власності ОСОБА_6 на нежитлові приміщення та підвал, загальною площею 506,6 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Градоначальницька, 8.

3. Скасувати рішення Державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту ОМР ОСОБА_2 індексний номер 30203655 від 24.06.2016 року, щодо скасування реєстрації права власності за ОСОБА_1 на нежитлові приміщення та підвал, загальною площею 506,6 кв.м., що розташовані за адресою: м.Одеса, вул.Градоначальницька, 8 за територіальною громадою м.Одеси в особі Одеської міської ради.

4. Вилучити відмітку про погашення в Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про право власності ОСОБА_1 на нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул.Градоначальницька, 8, загальною площею 506,6 кв.м., який внесено 24.06.2016 року державним реєстратором ОСОБА_2.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Єфіменко К.С.