Справа № 702/795/17
Суддя: Мазай Н. В.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 702/795/17
Провадження № 2-а/702/120/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Мазай Н. В.,

з секретарем : Прилуцькою О.І.

сторони: не з"явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Київській області, інспектора Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції Чоповського В.В., про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання дій посадової особи незаконними,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання дій посадової особи незаконними. Підставою звернення із позовом вважає те, що 02.09.2017 року він на власному автомобілі ВАЗ 21099 (державний номерний знак НОМЕР_1) рухався по автомобільній дорозі Київ - Одеса. Близько 16 год. 10 хв. на 79 кілометрі автодороги був зупинений інспектором роти забезпечення дорожнього руху Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області капітаном поліції Чоповським Віталієм Валерійовичем. Його було звинувачено у порушенні п. 11.5 ПДР України, так як він рухався по лівій смузі руху при вільній правій. Маючи намір об'їзду перешкоди, що виникла на його шляху та переконавшись, що не завдасть перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, він з правого ряду перелаштувався у лівий. Його пояснення з даного приводу інспектором до уваги не прийнято. Постановою інспектора роти забезпечення дорожнього руху Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області капітаном поліції Чоповським Віталієм Валерійовичем серії ДР № 032077 про адміністративне правопорушення від 02.09.2017 року, його було притягнуто до адмінісративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. Вважає дану постанову необгрутованою та винесеною з грубим порушенням вимог КУпАП, а саме: при складанні протоколу та розгляду справи по суті на місці і винесенні постанови відповідачем було допущено ряд порушень норм чинного законодавства України, а саме на законну вимогу позивача: не наведено достатніх і допустимих доказів, нібито, вчиненого правопорушення, не з'ясовано характер вчиненого діяння, дані про особу, її майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, що є самостійною підставою для скасування постанови. В обґрунтування позову посилається на п. 11.5 ПДР України, ст. 122, п. 5 ч. 1 ст. 213, 222, 276, 279, 280, 283 КУпАП. Згідно рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно- територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Мотивуючи зазначений висновок Конституційний суд Україні в п. 2.4 зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ч. 1 ст. 283 КУпАП). В разі, якщо особа не погоджується з винесеною постановою, вона може бути оскаржена. Положеннями ст. 62 Конституції України закріплено, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч зазначеному відповідач 2 не надав доказів правомірності прийнятої ним постанови та вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Просить визнати дії інспектора Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції Чоповського Віталія Валерійовича незаконними та скасувати відносно нього постанову інспектора Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції Чоповського Віталія Валерійовича серії ДР № 032077 від 02.09.2017 року про адміністративне правопорушення та стягнення штрафу в розмірі 425 гривень

Позивач в судове засідання не з»явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність, позов підтримує повністю, просить його задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідач інспектор Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області капітан поліції Чоповський В.В. в судове засідання не з»явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення та виходить з наступного.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДР № 032077 від 02.09.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень (а.с.6). Згідно змісту оскаржуваної постанови, 02.09.2017 року о 16:10 год. на 79 км. а/д Київ - Одеса, ОСОБА_1, куруючи автомобілем ВАЗ 21099 (державний номерний знак НОМЕР_1) рухався в лівій смузі руху при вільній правій без необхідності, чим допустив порушення п.п. 11.5 ПДР України.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

За змістом ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Крім того, пункт 4 Розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі по тексту - Інструкція) визначає, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Таким чином, співробітником патрульної поліції правомірно не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а винесено саме постанову, що спростовує посилання позивача на наявність порушень в діях відповідача 2 при складанні протоколу та розгляду справи по суті на місці і винесенні постанови.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Вказаним нормам оскаржувана постанова відповідає.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до ч. 5 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

У висновку Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України (далі - НКР) щодо застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП (далі - Висновок) зазначено, що випадки розгляду справ про адміністративні правопорушення уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення визначені статтею 258 КУпАП, в інших випадках справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем вчинення правопорушення, відповідно до статті 276 КУпАП.

При цьому варто звернути увагу на те, що словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 КУпАП та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 КУпАП мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначено, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищезазначене НКР дійшла висновку, що під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП, положення статті 258 КУпАП не застосовуються; винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу після складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення є неправомірним.

Такий висновок НКР ґрунтувався на тому, що положення ст. 258 КУпАП не розповсюджувалися на ст. 122 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення ст.ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Позивачем не надано суду доказів на спростування обставин, викладених в постанові.

Посилаючись в адміністративному позові на те, що його пояснення з приводу заперечення вчинення ним адміністративного правопорушення інспектором до уваги не прийняті, позивач в судове засідання двічі не з»явився, надав суду заяви про розгляд справи у його відсутність, будь-яких пояснень та доказів на підтвердження фактів, викладених в позовній заяві суду не надав.

Крім цього, позивач поставив свій підпис в оскаржуваній постанові, при цьому не зазначивши будь-яких заперечень з приводу правопорушення та складання постанови, отримав копію оскаржуваної постанови. Доказів протилежного суду не надано.

Зважаючи на наявність підпису ОСОБА_1 у відповідній графі спірної постанови у справі про адміністративне правопорушення від 02.09.2017 року серії ДР № 032077, суд приходить до висновку, що позивач по суті визнав факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що в свою чергу не потребує винесення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.

Суд враховує положення статті 71 КАС України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги. Проте, позивач будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог суду не надав.

Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що відповідач діяв у межах та у спосіб передбачені чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення серії ДР № 032077 від 02.09.2017 року за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, оцінюючи усі докази, які були досліджені у їх сукупності та враховуючи наявність у справі належних доказів того, що у діях позивача присутній склад адміністративного правопорушення, суд вважає, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП є цілком законною та обґрунтованою, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 7, 17, 41, 69-71, 94, 158-163, 167, 256 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУНП в Київській області, інспектора Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області капітана поліції Чоповського В.В., про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання дій посадової особи незаконними -відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Монастирищенський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з моменту отримання копії повного тексту постанови.

Суддя: Н.В. Мазай

Повний текст постанови виготовлено 27.11.2017 року.