Справа № 490/5581/17
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/510/2017 Справа № 490/5581/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2017 року м.Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Кваші С.О.,

за участю сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа: Миколаївський обласний військової комісаріат про визнання дій протиправними та зобов`язання нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, -

ВСТАНОВИВ:
26.06.2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання дії Міністерства оборони України, щодо відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 протиправними та зобов`язати Міністерство Оборони України здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу у зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 розмірі 406 000,00 грн.

Позивачка та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги про визнання неправомірними дій позивача, щодо відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку з загибеллю чоловіка та батька та стягнення з відповідача одноразової грошової допомоги в розмірі 406 000,00 грн. підтримали, просили їх задовольнити. Також просили поновити строк на звернення до суду з цим позовом, оскільки письмово її повідомили про відмову у виплаті лише в 2017 році , а до того працівники військкомату їй лише розяснювали , що їй таке право не належить, про що свідчила відмова матері загиблого ОСОБА_5 . Просила про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки офіційно про відмову її не повідомляли. Будучи юридично необізнаною та перебуваючи в стресовому стані після загибелі чоловіка, вона не знала на той час як можливо захистити свої права.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити, посилаючись на те, що військовослужбовець ОСОБА_3 в момент загибелі перебув у стані алкогольного сп`яніння, тобто його смерть настала внаслідок дій, вчингених в стані алкогольного сп`яніння, а тому у позивачки відсутні правові підстави на отримання спірної одноразової грошової допомоги. Також заявив про залишення позову без розгляду за ст. 99 КАС України в зв`язку з пропуском шестимісячного строку на звернення до суду.

Представник третьої особи у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рядовий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05.08.2014 року по 22.01.2015 року проходив службу у збройних силах України, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на сході України, учасник бойових дій, що підтверджується довідкою військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 24.01.2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер під час нападу з метою вбивства чи нанесення ушкодження.

22.01.2015 року ОСОБА_3 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю.

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду присяжних Донецької області від 27.08.2015 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого п.1 ч.2 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати - 23 січня 2015 року. Цивільний позов потерпілих задоволено. Стягнуто із засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 250 000 грн. Стягнуто із засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 250 000 грн. Стягнуто із засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 250 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1846,6 грн.

Згідно ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Донецької області від 27.10.2015 року , вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27.08.2015 року у відношенні ОСОБА_6 за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України залишено без змін.

В зв`язку з вище вказаним позивачка надала в Обласний військовий комісаріат Миколаївської області перелік документів, що передбачений п. 10 порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Згідно протоколу №2286 від 18.06.2015 року Центральної військово-лікарської комісії поранення та причина смерті ОСОБА_3 пов`язана із захистом батьківщини. Протоколом №1308 від 23.03.16 р. причинний зв`язок встановлений протоколом ЦВЛК №2286 від 18.06.2015 р. відмінений.

Відповідно до листа від 18.05.2017 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив ОСОБА_1 , що на їхню адресу надійшов витяг з Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 10 червня 2016 року № 48, в якому зазначається, що комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги матері, дружині та дочці загиблого, , оскільки на час загибелі ОСОБА_3 перебував у стан алкогольного сп`яніння, що підтверджено актом судово-токсикологічного дослідження Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи від 23.01.2015 № 2218, що передбачено положеннями ст. 16-4 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.04.2017 року (залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.07.2017 року) визнано неправомірними дії Міністерства оборони України ,щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з загибеллю її сина військовослужбовця ОСОБА_3 , 1983 року народження. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_5 одноразову грошову допомогу, у зв`язку з загибеллю сина військовослужбовця ОСОБА_3 , 1983 року народження, у розмірі 203 000,00 грн. Позовні вимоги ОСОБА_5 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн. залишено без розгляду.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до учасників бойових дій належать військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, на яких поширюється чинність цього Закону належать сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) та працівників Збройних Сил України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Другою частиною цієї статті вказано, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч. 3 ст. 24 ЗУ «Військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, якщо знаходяться на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Відповідно до ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ст. 16-2 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразової грошової допомоги призначається та виплачується в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Відповідно до частин 2-4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 16-3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1- 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її отримання. Пункт 6 цієї ж статті встановлює, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України а пунктом 9 цієї ж статті передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 16-4 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. Теж саме передбачено п. 19 Порядку.

На виконання наказу Міністра оборони України №168 від 12.04.2007 року «Про організацію роботи та призначення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби» у Міністерстві оборони України створено постійно діючу комісію з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби.

У відповідності до пункту 2 Наказу №168 голова комісії, зокрема, забезпечує підготовку пропозицій та подає їх Міністру оборони України для прийняття рішень про призначення грошової допомоги. З аналізу вищевикладеного вбачається, що, в силу положень Наказу №168, відповідну пропозицію для вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги повинна надавати постійно діюча комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб звільнених з військової служби. За результатами розгляду такої пропозиції комісії Міністр оборони України приймає відповідне рішення про виплату одноразової грошової допомоги.

На підставі викладеного позивачка, як дружина загиблого солдата та законний представник його доньки ОСОБА_7 має право на 2/3 одноразової грошової допомоги від 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на момент загибелі. В 2015 році прожитковий мінімум складав 1218 грн. 00 копійок. Відповідно до закону виплата вираховується за формулою: 1218 х 500/ 3= 203 000 та відповідно складає 406 000,00 грн.

Оскільки загиблий 22.01.2015 року внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, солдат ОСОБА_3 є чоловіком та батьком позивачів, які відповідно до положень абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України є членами його сім`ї, то ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має право на отримання одноразової грошової допомоги, як член сім`ї загиблого військовослужбовця в рівних частках з іншими особами, які мають на це право, а саме на 2/3 одноразової грошової допомоги від 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на момент загибелі.

За таких обставин невиплата Міністерством оборони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частки одноразової грошової допомоги після смерті чоловіка та батька солдата ОСОБА_3 є неправомірною, а тому позов підлягає задоволенню.

При цьому суд не може погодитися з запереченнями представника відповідача щодо підстав для такої відмови, оскільки з вищевказаного вироку суду вбачається, що ОСОБА_8 почав під час сварки ( яка сталася під час вживання алкоголю) відчувати неприязнь відносно інших осіб трьох військовослужбовців ( в тому числі ОСОБА_3 ) , на грунті якого у нього виник злочинний намір , направлений на умисне протиправне заподіяння смерті трьом особам. За такого, жодним чином відповідачем не доведено , що смерть ОСОБА_9 пов`язана з вчиненням ним дій у стані алкогольного сп`яніння, оскільки він був застрелений іншим військовослужбовцем, до того ж вже після розпиття спиртних напоїв.

При цьому суд вбачає підстави для поновлення строку на звернення до суду з такими вимогами, оскільки відповідачем не надано жодних доказів того , коли та чи була взагалі позивачка належним чином повідомлена про наявність рішення від 10 червня 2016 року.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка працівник Вітовського районного військкомату ОСОБА_10 суду пояснила, що дійсно після смерті солдата ОСОБА_3 з заявами про виплату допомоги зверталися його мати та дружина, проте їм було відмовлено в такій виплаті через перебування загиблого в стані алкогольного сп`яніння. Про таку відмову письмово дружині загиблого не направляли, дзвонили за її номером телефону та дійсно, можливо, роз`яснювала їй, що така склалася практика і в такому випадку їй допомогу не виплатять, куди б вона не зверталася.

За такого, як в справі відсутні достеменні докази пропуску позивачкою 6-місячного строку з дня, коли вона дізналася про порушення свого права, так і в будь-якому разі обставини ,про які ОСОБА_1 повідомила суд , в разі пропуску такого строку є поважними і є підставами для поновлення строку.

Керуючись ст. ст. 155, 159-163, 185-186 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з цим позовом.

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Міністерства оборони України, щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 та ОСОБА_11 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з загибеллю їх чоловіка та батька військовослужбовця ОСОБА_3 , 1983 року народження.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу, у зв`язку з загибеллю чоловіка та батька військовослужбовця ОСОБА_3 , 1983 року народження, у розмірі 406 000,00 грн.

Постанова може бути оскарженою до Одеського апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів.

СУДДЯ О.А.ГУДЕНКО