Справа № 356/1251/17
Суддя: Капшученко І. О.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 2-а/356/46/17
Справа № 356/1251/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2017 Березанський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Капшученко І.О.

за участю секретаря Харченко Ж.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ГрПП Березанського ВП Палія Антона Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до інспектора ГрПП Березанського ВП Палія Антона Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Свою позовну заяву мотивує тим, що 27.10.2017 інспектор ГрПП Березанського ВП Палій А. В. виніс постанову серії БР № 784672 про притягнення його, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Проте вважає, що вказану постанову було складено з порушенням вимог законодавства, так як знак 2.2, розміщений перед залізничним переїздом та у звязку з невиконанням вимог якого було складено спірну постанову, дуже вигорів і його розпізнавальність обмежена, а також встановлений з порушенням вимог ДСТУ 4100:2014. Окрім того, всупереч вимогам ст. 276 КУпАП, вказану постанову було винесена безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу без розгляду справи. Відтак, просить скасувати спірну постанову.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відзначив, що не заперечує того факту, що на вимогу знаку справді не зупинився, проте невиконання відповідачем вимог нормативних актів України є порушенням його прав, відтак, складена постанова є незаконною.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, вказавши на його безпідставність. Суду пояснив, що дійсно того дня зупинив позивача, так як той порушив вимоги ПДР України, а саме проїхав без зупинки на заборонний знак. Відзначив, що всупереч твердженням позивача, показав йому службове посвідчення, та останній запам'ятав його посаду та прізвище, так як після цього викликав поліцію за номером "102", вказуючи його, відповідача дані. Слідчо-оперативна група приїхала через дві години, після цього була винесена постанова про адміністративне правопорушення. Окремо відзначив, що адміністративне затримання до позивача застосоване не було.

Окрім того, відповідач в судовому засіданні надав письмові заперечення проти позову, в яких вказує на правомірність своїх дій, а саме зупинку позивача в порядку п. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну Поліцію» у звязку з порушенням ним вимог ПДР України, про що після приїзду слідчо-оперативної групи, викликаної позивачем за номером «102», було винесено постанову про адміністративне правопорушення. Вказав, що дорожній знак 2.2, вимоги якого не було виконано позивачем, встановлено на залізничному переїзді у відповідності з вимогами п. 10.4.3 ДСТУ 4100:2014, так як видимість потягу на даній ділянці дороги обмежена, а водій зобовязаний неухильно виконувати вимоги ПДР України, зокрема, п. 20.2, яким встановлено обовязок для водія під час руху через залізничні переїзди керуватися, в тому числі, дорожніми знаками. Окремо відзначив, що постанову про адміністративне правопорушення було винесено правомірно на місці вчинення правопорушення у відповідності з чинними вимогами ст. 258 КУпАП. Відтак, доводи позивача вважає необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позову (а.с.18-21).

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2017 по вул. Маяковського в м. Березань Київської області інспектором ГрПП Березанського ВП, лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії БР № 784672 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у відповідності з якою ОСОБА_1 о 11 годині 40 хвилин в день складення постанови, керуючи автомобілем Mercedes Sprinter, д.н.з. НОМЕР_1, не виконав вимоги знаку «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п. 8.4 «б» ПДР України, та постановлено застосувати до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с.7).

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі, за порушення вимог дорожніх знаків.

Так, вимогами п. 8.4 «б» ПДР України, знаку 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено" встановлено заборону проїзду без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Зі змісту ч. 1 ст. 283 КУпАП випливає, що орган (посадова особа) виносить постанову по справі після її розгляду.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення в органах Національної поліції України визначається Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 (далі Інструкція).

Вимогами ч. 1, 6 ст. 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП у звязку з неоднозначним його застосуванням судами України при розгляді справ щодо оскарження постанов про адміністративні правопорушення, передбачені у статті 122 КУпАП, Конституційний Суд України в п. 2.3 мотивувальної частини рішення від 26.05.2015 № 5-рп/2015 вказав, що ч. 1-2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. При цьому застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Окрім того, у вказаному рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

З аналізу вказаного випливає, що приписи рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 щодо порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП, ґрунтуються виключно на випадках застосування скороченого провадження у справах, на які не розповсюджуються вимоги ст. 258 КУпАП.

Однак після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015, який набрав законної сили 08.08.2015, в статтю 258 КУпАП було внесено зміни, частиною 2 якої передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається також у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відтак, на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ст. 258 КУпАП, тому така постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься уповноваженою посадовою особою на місці вчинення адміністративного правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, вказані висновки рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме включення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, до переліку випадків, коли складання протоколу про адміністративне правопорушення не здійснюється, а постанова у справі правомірно виноситься на місці вчинення правопорушення у скороченому провадженні.

Враховуючи вказане, аналіз законодавчих норм, посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 щодо необхідності визначення місця розгляду справи про вчинене адміністративне правопорушення за адресою місця розташування УПП в м. Березань як органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, та порушення в такий спосіб відповідачем вимог ст. 276 КУпАП та його прав, є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, тому не беруться судом до уваги.

Окрім цього, посилаючись на незаконність дій відповідача, ОСОБА_1 при зверненні до суду не вказує, можливості реалізації яких саме прав він був позбавлений та в чому це виразилось.

При цьому, як вбачається з системного аналізу п. 2.3 рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у взаємозвязку з чинною на момент вчинення правопорушення редакцією ст. 258 КУпАП, положення ст.ст. 278, 279 КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, на спірні відносини не розповсюджуються, оскільки КУпАП передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Натомість, як вказано в позовній заяві, в наданих суду письмових поясненнях ОСОБА_1, а також було підтверджено в судовому засіданні, позивач визнає наявність знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» перед залізничним переїздом по вул. Маяковського, а також той факт, що він, керуючи автомобілем, проїхав вказаний залізничний переїзд без зупинки, всупереч вимогам дорожнього знаку (а.с.25).

Посилання ОСОБА_1 на його неправомірне затримання спростовано поясненнями відповідача, наданими в судовому засіданні. Будь-яких інших доказів на підтвердження вказаних в позовній заяві обставин позивачем надано не було.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.11 КАСУ).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, з урахуванням положень ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 4 ст. 71 КАС України передбачено обовязок суб'єкта владних повноважень подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відтак, позивачем при зверненні до суду з позовом про скасування спірної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, фактичні обставини вчинення ним самого правопорушення, а саме невиконання вимог заборонного знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» визнаються, а правомірність встановлення знаку не є предметом спору.

Відповідачем є працівник Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області, який перебував на службі в складі ОГП 27.10.2017, що підтверджується постовою відомістю від 27.10.2017, відтак, є особою, уповноваженою виносити постанови про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 11, 69, 71 КАС України, ст. 268, 277-2 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора ГрПП Березанського ВП Палія Антона Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: І. О. Капшученко