Справа № 307/2931/16-а
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/8028/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Затолочний В.С.,

судді Матковська З.М.,

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції у м.Києві на постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.06.2017 року у справі № 307/2931/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Києві, третя особа: Департамент патрульної поліції у м.Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

21.10.2016 року позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м. Києві, третя особа Департамент патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Позов обгрунтовує тим, що 10 жовтня 2016 року старший державний виконавець Тячівського районного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Токар А.В. вручив йому постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.09.2016 року, за наслідками розгляду заяви заступника начальника Управління патрульної поліції в м. Києві Євдокимова Д.А. про відкриття виконавчого провадження за постановою про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Жодних листів з ДВС або з УПС в місті Києві він не отримував. Зазначив, що 17 серпня 2016 року він дійсно рухався по автомобільній дорозі Київ-Чоп та близько 19-ї години його зупинили працівники поліції, які попросили пред'явити свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія. Він передав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та посвідчення водія працівнику поліції, після чого він разом з його документами пішов до своєї машини, яка була без пізнавальних знаків, сказавши, що потрібно перевірити його по базі на предмет перебування автомобільного транспортного засобу у розшуку. Позивач в цей час залишився сидіти в своєму автомобілі та бачив як працівник поліції, який взяв в нього документи, сидів у салоні автомобіля, та про щось радився зі своїм колегою. Через деякий час, приблизно 4-5 хвилин, працівник поліції підійшов до нього та віддав йому документи. Цю дату він запам'ятав, бо це був перший випадок, коли його зупинили працівники поліції. Годину зупинки він запам'ятав. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження №52159738 йому стало відомо, що 17.08.2016 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.31.4.3«в» - керування автомобілем, у якого не горить права фара в режимі ближнього світла в темну пору доби, відповідальність за що передбачена частиною 1 ст. 121 КУпАП. Постанову про накладення на нього адміністративного стягнення серії АР №309461 від 17.08.2016 року вважає незаконною та такою, що прийнята з порушенням законодавства, оскільки той факт, що він поїхав на автомобілі, його автомобіль не було затримано, вказує, що під час його зупинки працівником поліції не складався протокол про адміністративні правопорушення та не виносилась відповідна постанова. Працівником поліції зазначено час складання 00:40 годин, тоді як зупинка транспортного засобу була проведена близько 19 години, у світлу пору доби. Якби він дійсно вчинив порушення п.31.4.3 «в» Правил дорожнього руху працівником поліції було б затримано його транспортний засіб, але він після зупинки безперешкодно продовжив рух. Про те, що інспектор патрульної поліції виніс постанову та склав протокол йому не було відомо, він не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, чим було грубо порушено його права та законні інтереси.

Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.06.2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві від 17 серпня 2016 року за №309461 серії АР про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, - закрито.

Не погодившись із викладеними у вищевказаній постанові суду першої інстанції висновками, Департамент патрульної поліції у м.Києві подав апеляційну скаргу і просить скасувати постанову суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм діючого законодавства, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Просить прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві від 17.08.2016 року за №309461 серії АР позивач ОСОБА_1, мешканець с.Калини, вул.Леніна, 4"а", притягнутий до відповідальності за порушення вимог п.31.4.3 «в» Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачене ст.121 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень. За змістом оскаржуваної постанови водій, 17 серпня 2016 року, о 00 год. 40 хв., на автодорозі Київ-Чоп, на 36 км, керував автомобілем марки "Volkswagen Transporter", державний номерний знак НОМЕР_1, у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 згідно розділу III пункту 2 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст.80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів ), ч. 1, 2, 3, 5 і 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч. 1, 2 і 3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1, ст. 125, 126, ч. 1, 2 і 3 ст. 127, ст. 128, 129, ст. 132-1, ч. 6 і 11 ст. 133-1, ч. 1, 2 і 3 ст. 140 КУпАП, на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого не в автоматичному режимі.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Це означає, що під час повного, всебічного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка ґрунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати в тому числі: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Статтею 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність у випадку керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п. 31.4.3 «в» Правил дорожнього руху України забороняється експлуатації транспортних засобів за наявності технічних несправностей, зокрема, не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла. Оскільки сила світла ламп габаритних ліхтарів більше ніж у 20 разів менша сили світла фар ближнього (дальнього) світла, то у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості габарити транспортного засобу, що рухаються у зустрічному напрямку, визначаються по розташуванню ввімкнених фар ближнього або дальнього світла. Тому для попередження зіткнення зустрічних транспортних засобів у таких умовах і правильної оцінки дорожньої ситуації ліва фара, яка розташована ближче до зустрічного потоку транспортних засобів, повинна горіти обов'язково.

З матеріалів справи вбачається, що постанова про накладення адміністративного стягнення містить тільки узагальнюючий виклад суті правопорушення без зазначення конкретних протиправних дій з боку позивача. Разом з тим, апелянтом не наведено належних і допустимих доказів, які вказують на вчинення позивачем при наведених обставинах правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КУпАП.

Щодо закриття судом першої інстанції провадження у справі про адміністративне правопорушення, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 247, ч. 3 ст. 284 КУпАП закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення може лише орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, а не адміністративний суд, який перевіряє правомірність винесеної таким органом постанови.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та прийняти нову постанову в цій частині, якою в адміністративному позові відмовити. В решті постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Згідно ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції у м.Києві задовольнити частково.

Постанову Тячівського районного суду Закарпатської області від 08.06.2017 року у справі № 307/2931/16-а скасувати в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення та прийняти нову постанову в цій частині, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом 20-ти днів з моменту проголошення безпосередньо в суд касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді В. С. Затолочний
З. М. Матковська