Справа № 645/4710/17
Суддя: Бабкова Т. В.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/4710/17
Провадження № 2-а/645/212/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Бабкова Т.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності, звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради (надалі - УПСЗНА Немишлянського району ХМР)протиправними в частині недорахування та недоплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня як інваліду війни 2-ої групи за 2017 рік; зобов'язати відповідача здійснити доплату на користь ОСОБА_1 частину недонарахованої щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня як інваліду 2-ої групи за 2017 рік у сумі 7396,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи та знаходиться на обліку в УПСЗНА Немишлянського району ХМР. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ОСОБА_1 щорічно повинна надаватися щорічна одноразова грошова допомога до 5-го травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, як інваліду ІІ групи. Мінімальною пенсією за віком за, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» з 01 травня становить 1312,00 грн. Отже розмір щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня повинен складати 10 496 грн. (8 мінімальних пенсій за віком х 1312 грн.). Всупереч вимогам ст. 2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, ст. 22 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 22.08.2008 року у справі № 10-рп/2008 цю допомогу УПСЗН виплатило в сумі 3100,00 грн. Таким чином, недоплачена допомога позивачу складає: 10 496 грн. - 3100 грн. = 7396 грн.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.10.2017 року було відкрито скорочене провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до УПСЗНА Немишлянського району ХМР про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, а відповідачу запропоновано у десятиденний строк з дня одержання ухвали та копій документів подати заперечення проти позову та необхідні документи або заяву про визнання позову.

15.11.2017 року з боку УПСЗНА Немишлянського району ХМР надійшли письмові заперечення на позов, в яких відповідач посилався на те, що відповідно до ч. 5 ст. 13 «Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, щорічно допомога до 5-го травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі інвалідам ІІІ групи у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком. Однак, з 01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 року, п. 63 якого розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено п. 26, згідно з яким норми і положення ст. ст. 12, 13, 14,15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно до п. 1 Постанови № 223 від 05.04.2017 року «Про деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у 2017 році інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин виплачується разова грошова допомога до 5 травня у таких розмірах: інвалідам ІІ групи у розмірі 3100,00 грн. У 2017 році ОСОБА_1 було призначено разову грошову до 5 травня за 2017 рік у розмірі 3100 грн. та направлено інформацію до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації для нарахування та виплати призначеної допомоги. Кошти у розмірі 3100 грн. позивачем отримано.

Дослідивши матеріали справи та письмові пояснення сторін, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії Є № 088576, виданого 04.01.2013 року Управлінням праці та соціального захисту населення Фрунзенської районної ради м. Харкова.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, встановлено виплату учасникам бойових дій щорічної до 5 травня разової грошової допомоги в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, 01.01. 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 року № 79-VІІІ, яким розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014р., Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленої ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

На виконання положень вищевказаного Закону Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова від 05.04. 2017 року №223 "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", якою встановлено, що в 2017 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" здійснюється, зокрема: учасникам бойових дій - в розмірі 1200 гривень.

Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Враховуючи те, що останнім у часі є Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014р., тому пріоритетними у спірних правовідносинах є положення саме цього Закону.

Вказані положення Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ неконституційними не визнавались, положення Постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року №223 є також чинними.

В ході розгляду справи встановлено, що позивачу в 2017 року виплачена разова грошова допомога в розмірі 3100 грн. 00 коп.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до положень ч.2 ст.95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загально суспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Так, у рішенні №3-рп від 25.01.2012 року Конституційний Суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати в випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, внаслідок чого, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Слід також зауважити на тому, що Конституційний Суд України в рішенні від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Право встановлювати законодавчі обмеження щодо соціальних виплат узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в справі "Валентина Ніканорівна Великода проти України", яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності в розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 р. у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально - економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004 року.

Доводи позивача, що судом не враховано рішення Конституційного Суду від 22.05.2008р., яким було визнано неконституційною зміну редакції статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також те, що дію положення ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" зупинено не було, суд також вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Так, з 01 січня 2015 року набрав чинності Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи між бюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року за №79-VІІІ.

Відповідно до пункту 26 розділу VІ "Прикінцевих і перехідних положень" Бюджетного кодексу України передбачено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються в порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетних фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Отже, з набуттям чинності Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014р., Кабінету Міністрів України надано повноваження, зокрема щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленої ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Як зазначалося вище, щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2017 рік була нарахована та виплачена позивачу в розмірі 2700,00 грн. відповідно до положень Бюджетного кодексу України та Постанови Кабінету Міністрів України №223 від 05.04.2017р. "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Враховуючи викладене, необхідно відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до УПСЗНА Немишлянського району ХМР про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щорічної до 5 травня разової грошової допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 86, 94, 159, ч.1 п.2 ст.183-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подачі скарги в десятиденний строк з моменту отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справ апеляційним судом.

Суддя