Справа № 815/3363/17
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3363/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про скасування податкових повідомлень-рішень від 01.02.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» звернулося до суду із адміністративним позовом до Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України, у якому просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 01.02.2017 року № та №.

Ухвалою суду від 20 липня 2017 року відкрито провадження по справі.

В обґрунтування позову Комунальне підприємство зазначає, що 24.01.2017 року Одеським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України складено акт №30/28-10-49-10/34674102/4 про результати камеральної перевірки Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» з питань дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних за даними Єдиного реєстру податкових накладних за період жовтень 2015 року - травень 2016 року, яким встановлено порушення п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, а саме: порушено граничні строки реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН), складених за жовтень 2015 року - травень 2016 року. Позивач з такими висновками не погоджується, оскільки вважає оскаржувані ним податкові повідомлення-рішення необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню у повному обсязі. Позивач також зазначив, що кошти які отримує підприємство за постачання теплової енергій відбувається згідно Постанови КМУ №217 від 10.06.2014 року, причиною прострочення терміну реєстрації податкових накладних стало від'ємне значення суми, на яку платник податку реєструє податкові накладні, решта коштів недостатня для поповнення казначейського рахунку, отже відволікання коштів поставило б під загрозу початок опалювального сезону, окрім того зазначив, що причиною невчасної реєстрації накладних стали зміни в податковому законодавстві, а саме особливості застосування касового методу для цілей оподаткування.

У судове засідання 02.11.2017 року представник позивача не прибув, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання прибув, у задоволенні позовних вимог просив відмовити, в тому числі посилаючись на письмові заперечення надані до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, у звязку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

Позивач, Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» (далі КП «Теплопостачання міста Одеси», КП «ТМО») () зареєстроване як юридична особа 20.10.2006 року, за адресою: 65110, Одеська область, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-б. перебуває на податковому обліку у Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України

Відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Судом встановлено, що Головним державним ревізором інспектором відділу державного супроводження підприємств сфери промислового виробництва Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_1 у порядку статті 76 та відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 глави 8 розділу II ПКУ проведена камеральна перевірка КП «ТМО»() з питань дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних за період жовтень 2015 травень 2016 років, за результатами якої складено акт від 24.01.2017 року №30/28-10-49-10/34674102/4.

У акті перевірки від 24.01.2017 року №30/28-10-49-10/34674102/4 встановлено порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до положень п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 86.2, п. 86.7 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

За результатами перевірки та враховуючи заперечення позивача акт перевірки, відповідачем були прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 01.02.2017 року № та №, за якими до позивача на підставі ст. 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України за затримку реєстрації податкових накладних було застосовано штраф у розмірі 19082 гривні 18 копійок та 66324 гривні 72 копійки.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржував їх в адміністративному порядку, проте оскаржувані податкові повідомлення-рішення були залишені органами ДФС України без змін, скарги - без задоволень, у звязку з чим звернувся до суду.

Суд зазначає, що позовні вимоги КП «Теплопостачання міста Одеси» є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно із п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

У відповідності до пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Підпунктом 14.1.60 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Аналіз вищенаведених норм податкового законодавства свідчить про те, що на позивача покладено обов'язок по реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних не пізніше 15 календарних днів, наступних за датою їх складання, в той же час, на контролюючий орган покладені функції контролю за своєчасністю реєстрації податкових накладних у ЄРПН та у разі порушення платником податків граничних термінів такої реєстрації податкових накладних у ЄРПН - покладено обов'язок по застосуванню штрафів згідно до п.120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що до позивача були застосовані штрафні санкції саме щодо невчасної реєстрації податкових накладних, а не щодо порядку їх складання, в тому числі за касовим методом.

Тобто, позивач самостійно визначивши дату складання податкових накладних був зобовязаний їх зареєструвати у спосіб та строки, які визначені податковим законодавством.

Враховуючи зазначене, суд критично оцінює посилання позивача на ту обставину, що відповідно до пункту 44 підрозділу 2 розділу XX Кодексу тимчасово, до 1 липня 2017 року, платники податку, які здійснюють постачання (у тому числі оптове), передачу, розподіл електричної та/або теплової енергії, постачання вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2703 00 00 00, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД, визначають дату виникнення податкових зобовязань та податкового кредиту за касовим методом, оскільки позивачем в даному випадку самостійно було визначено дату виникнення податкових зобовязань та податкового кредиту, втім невчасно було здійснено саме реєстрацію таких накладних.

Крім того, позивач також посилається на те, що кошти які отримує підприємство за постачання теплової енергій відбувається згідно Постанови КМУ №217 від 10.06.2014 року, причиною прострочення терміну реєстрації податкових накладних в період жовтень-листопад 2015 року, травень 2016 року стало від'ємне значення суми, на яку платник податку реєструє податкові накладні, решта коштів недостатня для поповнення казначейського рахунку, отже відволікання коштів поставило б під загрозу початок опалювального сезону.

Суд зазначає, що в Податковому кодексі України не міститься положень, що звільняють від відповідальності осіб які порушили приписи п.201.10 ст.201 ПКУ, а саме: порушення граничних строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) з підстав від'ємного значення суми, на яку платник податку реєструє податкові накладні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 01.02.2017 року № та № контролюючий орган діяв правомірно.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частиною 1 ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час розгляду справи, відповідачем було доведено правомірність оскаржуваних рішень, а судом не встановлено протилежного, відтак позовні вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Решта доводів сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6, 9, 11, 69-72, 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про скасування податкових повідомлень-рішень від 01.02.2017 року відмовити.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М. Корой