Справа № 694/1277/17
Суддя: Гончаренко Т. В.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/1277/17
провадження 2-а/694/45/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючої судді Гончаренко Т.В.

при секретарі Блискавці А.С.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Звенигородського районного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 просить суд визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації (витяг із протоколу №8 від 07.09.2017 року) щодо відмови їй, ОСОБА_2 у встановленні статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та у видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, першої категорії. Зобов'язати Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації встановити їй статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати відповідне посвідчення.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що є інвалідом 1 групи, безтерміново. Причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС, крім того вона постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), що підтверджується посвідченням, виданим Черкаською облдержадміністрацією 16.11.1997 року. Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України її захворювання пов»язане з впливом аварії на ЧАЕС. Відповідно до витягу із протоколу №8 засідання комісії Департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації від 07.09.2017 року їй було відмовлено у встановлені статусу особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та у видачі посвідчення категорії 1. ОСОБА_2 відмову Департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації у видачі посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, вважає неправомірною і такою, що суперечить нормам чинного законодавства України.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з»явилася по невідомій суду причині, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву ОСОБА_2 з підстав, зазначених у адміністративному позові, тому з урахуванням позовних вимог просив його задовольнити.

Представник Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної держадміністрації двічі в судове засідання не з'явився, хоч про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомляв, будь-яких заперечень чи клопотань від нього не надійшло, тому суд відповідно до ч. 4 ст.128 КАСУ, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів без участі позивачки та представника відповідача за участі представника позивача.

Заслухавши представника позивача, дослідивши представлені позивачем документи та інші зібрані по справі матеріали, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

16 листопада 1997 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 як особі, яка станом на 01.01.1993 року проживала та працювала на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років, видано посвідчення громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4) серії НОМЕР_2 (а.с.10).

Згідно з експертним висновком від 08.12.2016 р. №41 Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв'язку хвороб, що призвели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС встановлено, що ОСОБА_2 має захворювання, пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.7).

На підставі довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 536404, ОСОБА_2 з 27.01.2017 року встановлено І (першу) «А» групу інвалідності (безтерміново) внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.9).

ОСОБА_2 звернулася до Департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації з заявою про надання їй статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І та для отримання відповідного посвідчення.

Відповідно до копії витягу із протоколу №8 від 07.09.2017 року засідання комісії Черкаської облдержадміністрації Департамент соціального захисту населення з питань видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ОСОБА_2, 1945 року народження, жительці м.Звенигородка відмовлено у встановленні статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі посвідчення категорії І, мотивуючи тим, що набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" та роз'яснення Міністерства соціальної політики України від 18.04.2017 року № 245/0/76-17 та від 31.07.2017 року №911/01/01-50 (а.с.6).

Вважаючи цю відмову безпідставною, ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначається Законом України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-XII).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 9 вказаного Закону особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 11 Закону № 796-XII особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Законом "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що встановлення відповідній особі статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, відбувається на підставі довідки про період проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Однак, з 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", на підставі якого із Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено абзац п'ятий частини другої статті 2, яким визначалася зона посиленого радіоекологічного контролю як категорія зон радіоактивно забруднених територій.

Судом встановлено, що позивачка до 1 січня 1993 року не менше чотирьох років проживала і продовжує проживати на день судового розгляду у зоні радіоактивно забруднених територій - зоні посиленого радіоекологічного контролю, що підтверджується посвідченням НОМЕР_2 громадянки, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії, видане ОСОБА_2 16.11.1997 року. Дане посвідчення ніким не вилучалось, не визнавалось недійсним, і на даний час залишається діючим, позивачка має захворювання, пов'язане з впливом аварії на Чорнобильській АЕС, яке згідно з висновком МСЕК виникло внаслідок дії іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Ці факти не заперечуються відповідачем.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлення причинного зв'язку між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою.

Причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

В силу статті 13 Закону № 796-XII держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Статтею 14 Закону № 796-XII передбачено, що інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, належать до категорії 1.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог суд зазначає, що правова позиція відповідача у даному спорі є необґрунтованою, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що необхідною умовою реалізації пільг і компенсацій, передбачених Законом "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є встановлення відповідній особі статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 4, яке видається на підставі довідки про період проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Аналізуючи зміни у законодавстві, зокрема, внесені Законом України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", суд прийшов до висновку про те, що виключення із правового регулювання такої зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, як зона посиленого радіоекологічного контролю, мало наслідком лише скасування компенсацій та пільг особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01.01.2015.

У той же час висновки, до яких дійшов відповідач, пов'язуючи виключення такої зони як зона посиленого радіоекологічного контролю із наявністю у особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідного статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, - є безперечно помилковими, адже жодних змін у правовому регулюванні статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не відбулось.

Крім того, суд вважає, що виключення законодавцем з 01.01.2015 року з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015.

Отже, суд вважає, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за особою, якій він присвоєний, довічно, оскільки його отримання до 01.01.2015 року відбулось правомірно, а зміни, внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не вплинули на статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, який було отримано до 01.01.2015.

При цьому суд зазначає, що отримане 16.11.1997 року та наявне у ОСОБА_2 на час розгляду справи посвідчення потерпілого категорії 4 серії НОМЕР_2, є діючим.

Тому на момент звернення із заявою про надання посвідчення потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії позивачка мала статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Відтак у відповідності до приписів пункту 1 частини 1 статті 14 Закону №796-XII та п.10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51, ОСОБА_2 має право на отримання статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи І категорії.

Суд зазначає, що матеріали справи безсумнівно свідчать про наявність у позивачки всіх юридичних підстав для встановлення статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та видачі посвідчення потерпілої І категорії, оскільки статтею 14 Закону №796 визначено, що до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії можуть бути віднесені інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, який встановлений, зокрема, Обласною Спеціалізованою медико-соціальною експертною комісією.

Суд зазначає, що ОСОБА_2 дійсно проходила огляд в МСЕК 27.01.2017 року, тобто після набрання чинності Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VІІІ, але на думку суду для вирішення питання про встановлення позивачці статусу потерпілого І категорії не має правового значення факт проходження позивачкою огляду у МСЕК після 01.01.2015, оскільки як вже встановлено судом, на момент проходження огляду МСЕК позивачка мала статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, який зберігається у неї довічно, якщо не буде змінений на іншу категорію.

Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає, що у відповідачки були наявні законні підстави для прийняття документів на видачу ОСОБА_2 посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії з числа постраждалих IV категорії.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Сторони звільнити від сплати судового збору відповідно на Закону України «Про судовий Збір».

На підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Керуючись ст. ст. 6, 17, 19, 87, 158-163,167,185,186 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити. Визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації у встановлені статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі ОСОБА_2 посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою та жителькою АДРЕСА_1, (ідентифікаційний номер платника податків -НОМЕР_1), статус особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії.

Зобов'язати Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженці та жительці АДРЕСА_1, (ідентифікаційний номер платника податків -НОМЕР_1), посвідчення особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії,- встановленого зразку.

Сторони звільнити від сплати судового збору відповідно на Закону України «Про судовий Збір».

Повний текст постанови виготовлено 29.11.2017 року.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя