Справа № 569/14330/17
Суддя: Кучина Н.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді - Кучина Н.Г.

при секретарі - Довбенко Г.В.

з участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП №1 Тетіївського ВП старшого сержанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини та підстави, просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серії АР № 994488 від 09 вересня 2017 року, винесену інспектором СРПП №1 Тетіївського ВП старшим сержантом поліції ОСОБА_3, про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, а провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 09 вересня 2017 року інспектором була винесена постанова серії АР № 994488 від 09 вересня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно позивача ОСОБА_1.

Як зазначено у вказаній постанові, 09 вересня 2017 року близько 10 год. 00 хв. в місті Тетіїв на вулиці Соборній, ОСОБА_1 припаркував вказаний автомобіль з порушенням правил дорожнього руху.

Згідно постанови, інспектор, враховуючи, що водій автомобіля скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, постановив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Вказану постанову суд визнає протиправною, а тому вона підлягає скасуванню.

Частиною 1 ст.122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Як слідує з оскаржуваної постанови, позивач ОСОБА_1 як водій автомобіля, припаркував вказаний автомобіль з порушенням правил дорожнього руху.

Висновок про порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху суд визнає недоведеним та безпідставним і з таким висновком погодитися не може.

Позивач факт порушення заперечив, посилаючись на те, що доказів що підтверджували б факт безпосереднього паркування ним даного автомобіля у поліцейського не було, що є підставою для скасування постанови від 09.09.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Разом з тим, представник відповідача не надав суду ні письмових заперечень проти позову, ні належних, допустимих та достатніх доказів, які свідчили б про те, що позивач порушив правила дорожнього руху.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Оцінюючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення не доведений і не встановлений.

Відповідно до положень ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що відповідач не довів правомірність його дій, яка полягає у притягненні позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Щодо позовної вимоги про закриття провадження по справі суд приходить до висновку, що в цій частині необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критерієм, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за наявними критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративним - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.11,17,18,71,72,94,160,161,162,163,186 КАС України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора СРПП №1 Тетіївського ВП старшого сержанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови задовольнити частково.

Скасувати постанову серії АР № 994488 від 09 вересня 2017 року інспекора СРПП № 1Тетіївського ВП старшого сержанта поліції ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови до Житомирського апеляцiйного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційноїінстанції.

Суддя Н.Г. Кучина