Справа № 806/1841/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"23" листопада 2017 р. Справа № 806/1841/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

Моніча Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представників сторін:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "18" липня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання повторно розглянути заяву від 12.06.2017 р. та надати відповідь ,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо неналежного надання відповіді на його заяву від 12.06.2017, яка оформлена листом від 27.06.2017;

- зобов"язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути його заяву від 12.06.2017 та надати відповідь у порядку та відповідно до вимог ст.123 Земельного кодексу України.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_3 зазначив, що він 12.06.2017 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га. Проте, 27.06.2017 року ним було отримано лист від Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, у якому лише вказано, що на даний час перелік земельних ділянок не сформовано, та міститься пропозиція повторно звернутися із заявою та сформувати пакет документів. Позивач вважає, що його заява розглянута неналежним чином, оскільки надано відповідь у формі листа, при цьому не надано ні дозволу на розробку проекту землеустрою, ні мотивованої відмови у його наданні, що суперечить вимогам ст.123 Земельного кодексу України. Тому вважає дії відповідача неправомірними.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.07.2017р. позов задоволено. Визнано неправомірними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_3 від 12.06.2017. Зобов"язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 12.06.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та надати відповідь відповідно до вимог ст.118 Земельного кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області звернулось до суду зі скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, 12.06.2017 ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Швайківської сільської ради Бердичівського району. (а.с.12).

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області листом № Н-9168/0-7395/6-17 вказало, що на даний час перелік земельних ділянок не сформовано, та міститься пропозиція сформувати новий пакет документів та із заявою повторно звернутися до Головного управління. (а.с.13)

Наведені обставини слугували підставою звернення позивача з даними позовом до суду.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Пунктом "а" ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Земельний кодекс України) передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно зі ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України).

Відповідно до пп. "в" ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара..

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано статтею 118 Земельного кодексу України.

Так, ч.6 вказаної статті Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади.

Враховуючи наведене слід зробити про те, що з метою реалізації права громадян на отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки останній звертається з відповідною заявою чи клопотанням до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Імперативність зазначених норм полягає в тому, що така заява чи клопотання має бути розглянута органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування в місячний термін та надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою або мотивовану відмову у його наданні.

Враховуючи аналіз вищезазначених норм, які регулюють спірні правовідносини, за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач приймає одне з таких рішень: або наказ про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або інформує про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням конкретних причин відмови.

З урахуванням наведених норм заява позивача від 12.16.2017 повинна була бути розглянута Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області із прийняттям відповідного рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду заяви позивача, відповідачем направлено лист від 27.06.2017 №Н-9168/1-7395/6-17 з повідомленням, що на даний час перелік земельних ділянок не сформований та з пропозицією сформувати новий пакет документів та із заявою повторно звернутися до Головного управління. Лист від 27.06.2017 не може вважатись мотивованою відмовою у розумінні ст. 118 Земельного кодексу України (аналогічного висновку дійшов і суд першої інстанції).

Суд вважає з а необхідне зазначити, що відповідачем, за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га, ні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ні мотивованої відмови у його наданні, в строк, установлений Земельним кодексом України, позивачу не надано (тобто рішення не прийнято).

Неналежний розгляд клопотання позивача та не прийняття відповідного рішення за результатами розгляду, вважається як неналежне виконання суб'єктом владних повноважень своїх функцій та недотриманням вимог чинного законодавства, що є порушенням основоположних принципів, викладених у ст. 19 Конституції України. Наведене свідчить про те, що відповідач діяв не у межах і не у спосіб, визначений законом.

При цьому, суд зазначає, що позивачем до заяви було подано повний перелік документів, необхідних для подання відповідної заяви, що й відповідачем не заперечується.

Відповідно, оскільки у ході судового розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно, направивши на адресу позивача листа (зі змісту якого не вбачається ні надання дозволу , ні мотивованої відмови у його наданні), суд вважає, що відновлення порушеного права позивача можливе не інакше, як шляхом зобов"язуння Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 12.06.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та надати відповідь відповідно до вимог ст.118 Земельного кодексу України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, приведені в апеляційних скаргах доводи, висновку суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "18" липня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "24" листопада 2017 р.