Справа № 591/5080/17
Суддя: Бурда Б. В.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/5080/17
Провадження № 2-а/591/539/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Бурда Б.В,

при секретарі - Сітало Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Окунь Дмитра Юрійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник свої вимоги мотивує тим, що 16 серпня 2017 року відповідачем його було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 122 КпАП України за те, що він керуючи автомобілем у м. Суми на перехресті вулиць Харківська - Прокоф'єва та проспекту М. Лушпи здійснив проїзд перехрестя на забороняюче світло світлофору. Зазначив, що порушень правил дорожнього руху він не допускав, а його було притягнуто до адміністративної відповідальності за відсутності доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Окрім того, у супереч вимогам закону відповідач не дослідив докази, не дав можливості заяви йому клопотання та скористатися правом на правову допомогу. Тому, вважаючи дії відповідача з приводу притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними, просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Також позивач заявив клопотання про поновлення строку на оскарження постанови, посилаючись на те, що оспорювану постанову він після розгляду справи не отримав, вона була направлена йому поштою та отримана 29.08.2017 року. Після цього він звернувся до суду з позовом, але ухвалою суду його позов було залишено без розгляду через пропуск строку звернення з позовом до суду.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що рухався в м. Суми по вулиці Харківська в напрямку центра міста. Він рухався по другій смузі зі швидкістю 50-60 км/год. В першій смузі з невеликою швидкістю рухався автомобіль патрульної поліції. При наближенні до перехрестя зелене світло почало миготіти, він прийняв рішення не застосовувати екстрене гальмування та продовжив рух. Після проїзду перехрестя його зупинили працівники поліції. Відповідач роз'яснив його права. На його вимогу відповідач продемонстрував запис з камери, але розмір екрану був замалий і на ньому нічого не було видно. Він заперечив факт порушення ним правил дорожнього руху, але відповідач все одно почав виготовляти постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Він зробив зауваження відповідачу з приводу цього та попросив опитати свідків, які були в його автомобілі, але відповідач відмовився їх допитувати. Пояснив, що на перехрестя він виїхав на миготливе зелене світло світлофора. Через обурення на дії відповідача, він відмовився отримувати постанову на місці.

Відповідач позов заперечив та пояснив, що рухався в патрульному автомобілі по вулиці Харківська зі швидкістю близько 40 км /год. Наближаючись до перехрестя з пр. М. Лушпи він побачив миготливий зелений сигнал світлофора та почав зменшувати швидкість руху. В цей час, позивач на автомобілі Фольцваген виїхав на перехрестя на жовтий сигнал світлофора. Він включив проблискові маячки та почав рух за позивачем. Відразу після зупинки, позивач став вимагати від нього надання йому доказів порушення ним ПДР. В автомобілі позивача були пасажири, але вони вийшли з автомобіля та на час розгляду справи їх вже не було. Він перевірив документи позивача, роз'яснив права позивача та став розглядати справу: заслухав пояснення позивача та надав для огляду відеозапис з камери. Він з дотриманням вимог закону та обґрунтовано прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 122 КпАП України, оскільки позивач здійснив проїзд перехрестя на заборонний сигнал світлофору. Він роз'яснив позивачу право на оскарження постанови. Пояснив, що позивач відмовився отримувати постанову, посилаючись на незаконність рішення. Також пояснив, що в той день був в одному екіпажі з інспектором Петровою С.Е.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані суду докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 9 КпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КпАП).

Положення ст. 22 КпАП встановлюють право органу (посадової особи), які уповноважені вирішувати справу, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КпАП.

Статтею 258 КпАП встановлено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 70, 77, ч. 3 ст. 85, ст. 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ч. 1 ст. 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, ст. 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в ч. 3 ст. 238), ч. 3 ст. 109, ст.ст. 110, 115, ч.ч. 1, 3 і 5 ст. 116, ч. 3 ст. 116-2, ч.ч. 1 і 3 ст. 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), ст.ст. 118, 119, ст.ст. 134, 135, 185-3, ст. 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), ст. 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається (ч. 1 ст. 258).

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 258).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення (ч. 3 ст. 258).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258).

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч. 6 ст. 258).

За приписами ст. 278 КпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно із ст. 279 КпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279).

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ч. 2 ст. 279).

За змістом ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Нормами ст. 280 КпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 року за № 1408/27853 затверджена Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Зазначеною Інструкцією передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КпАП України), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10).

При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням (п. 12).

Відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, встановлена ч. 2 ст. 122 КпАП України ( накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів).

Судом встановлено, що постановою відповідача серії АР№620540 від 16.08.2017 року на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України.

Судом встановлено, що копію постанови позивач отримав 14.09.2017 року, а отже з поважних причин пропустив строк на її оскарження. Тому клопотання позивача про поновлення цього строку підлягає задоволенню.

Із тексту оскаржуваної позивачем Постанови вбачається, що 16 серпня 2017 року о 22-53 годині відповідачем було встановлено, що водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем в м. Суми по вул. Харківська здійснив проїзд перехрестя вулиць Харківська - Прокоф'єва - проспект М. Лушпи на заборонний жовтий сигнал світлофору, чим порушив п.п. 8.7.3 е ПДР України.

Даний висновок відповідача відповідає фактичним обставинам вчинення правопорушення, що підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_5.

Так з пояснень даного свідка вбачається, що 16 серпня 2017 року вона була в одному екіпажі з відповідачем. Позивач на жовтий сигнал світлофора виїхав на перехрестя. В ході розгляду справи позивачу були роз'яснені його права та було надано для огляду відеозапис. Позивач відмовився від отримання копії постанови.

Пунктом 24 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, а ст..283 КУпАП передбачено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Рішення відповідача відповідає наведеним вище положенням закону,а справа про адміністративне правопорушення розгляд унта з дотриманням вимог закону.

Так, відповідно до Правил дорожнього руху (п. 8.7.3) сигнали світлофора мають такі значення:

а) зелений дозволяє рух;

б) зелений у вигляді стрілки (стрілок) на чорному фоні дозволяє рух у зазначеному напрямку (напрямках). Таке саме значення має сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій секції світлофора.

Сигнал у вигляді стрілки, що дозволяє поворот ліворуч, дозволяє й розворот, якщо він не заборонений дорожніми знаками.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції, увімкнений разом із зеленим сигналом світлофора, інформує водія про те, що він має перевагу в зазначеному стрілкою (стрілками) напрямку (напрямках) руху перед транспортними засобами, що рухаються з інших напрямків;

в) зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

Для інформування водіїв про час (у секундах), що залишився до кінця горіння сигналу зеленого кольору, можуть застосовуватися цифрові табло;

г) чорна контурна стрілка (стрілки), нанесена на основний зелений сигнал, інформує водіїв про наявність додаткової секції світлофора і вказує інші дозволені напрямки руху ніж сигнал додаткової секції;

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

д) жовтий миготливий сигнал або два жовтих миготливих сигнали дозволяють рух і інформують про наявність небезпечного нерегульованого перехрестя або пішохідного переходу;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Посилання позивача на те, що він мав право продовжити рух відповідно до п. 8.11 ПДР не заслуговує на увагу.

Дійсно, відповідно до п. 8.11 ПДР - водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

В той же час, відповідно до п. 2.1 ПДР - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Будь-яких доказів на підтвердження необхідності застосування екстреного гальмування в дорожній обстановці за умов яких було вчинене адміністративне правопорушення суду не надано.

Посилання позивача на порушення його прав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що виразилося в обмеженні права на захист, обмеження у праві подавати докази та заявляти клопотання, не заслуговують на увагу.

З пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що позивачу були роз'ясненні його права. З пояснень позивача в судовому засіданні не вбачається, що в ході розгляду справи він заявляв будь-яких клопотання.

Також суд зазначає, що порушення правил дорожнього руху були допущені позивачем, хоча й у вечірній час, але на регульованому перехресті в центрі міста з інтенсивним рухом транспортних засобів.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки відповідачем беззаперечно доведене, що під час провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ним виконані вимоги закону. Прийняте рішення є цілком правомірним, а застосоване стягнення відповідає характеру вчиненого правопорушення. У зв'язку з чим, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 71, 72, 94, 160-163, 171-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Відмовити у задоволенні адміністративного позову за необґрунтованістю вимог.

Постанову суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі скарги в десятиденний строк з дня отримання її повного тексту.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови виготовлено 28 листопада 2017 року. Суддя