Справа № 826/15600/15
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

за участю секретаря Лебедєвої Ю.Б.,

розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шевченка Олександра Васильовича, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Луньо Іллі Вікторовича, треті особи: Публічне Акціонерне Товариство «Комерційний банк «Актив-банк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шевченка Олександр Володимировича в якому, з урахуванням подальшого збільшення позовних вимог, просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Шевченка О.В. щодо нікчемності правочинів, а саме: договору від 16 червня 2014 року №ДФО-01-181352, укладеного з ОСОБА_7 на користь третьої особи - ОСОБА_2, додаткового договору від 16 червня 2014 року №1, укладеного з ОСОБА_2; транзакції від 16 червня 2014 року №4840 на суму 15 000,00 доларів США;

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Шевченка О.В щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Луньо Іллю Вікторовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, ознайомившись із наявними у справі доказами, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між ПАТ «АКТИВ-БАНК» (банк) та ОСОБА_7 (вкладник), який відкриває депозитний рахунок на користь ОСОБА_2 (третя особа), укладено договір №ДФО-01-181352 строкового вкладу «Актив прибутковий» від 16 червня 2014 року, відповідно до якого банк відкриває депозитний рахунок НОМЕР_1 та приймає на нього грошові кошти у сумі 15 000,00 доларів США на строк до 16 липня 2014 року.

Згідно з додатковим договором №1 від 16 червня 2014 року до договору №ДФО-01-181356 строкового вкладу «Актив прибутковий» від 16 червня 2014 року, укладеної між ПАТ «АКТИВ-БАНК» та ОСОБА_2, з дати підписання цього додаткового договору ОСОБА_2 набуває право на вклад за основним договором та вважається вкладником банку.

Згідно з платіжним дорученням в іноземній валюті №6 від 16 червня 2014 року на вкладний рахунок позивача залучено кошти у розмірі 15 000,00 доларів США.

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 02 вересня 2014 року № 545 «Про віднесення ПАТ «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 вересня 2014 р ПАТ «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК», згідно з яким з 03 вересня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23 грудня 2014 року №838 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 24 грудня 2014 року №158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Шевченка О.В. строком на 1 рік з 24 грудня 2014 року по 23 грудня 2015 року включно.

На офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що 14 листопада 2014 року ПАТ «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» починає виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився по 03 вересня 2014 року включно, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Виплати коштів будуть здійснюватися протягом терміну дії тимчасової адміністрації через установи ПАБ АБ «УКРГАЗБАНК».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 30 вересня 2015 року №179 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Луньо І.В. з 01 жовтня 2015 року.

Дізнавшись про свою відсутність в переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, ОСОБА_2 звернулась до Уповноваженої особи та Фонду з проханням роз'яснити про причини такого не включення.

На звернення позивача Уповноважена особа Шевченко О.В. надіслала повідомлення від 24 лютого 2015 року №545/03-4 про те, що договір від 16 червня 2014 року №ДФО-01-181352, укладений з ОСОБА_7 на користь третьої особи - ОСОБА_2; додатковий договір від 16 червня 2014 року №1, укладений з ОСОБА_2, та транзакція від 16 червня 2014 року №44840 на суму 15 000,00 доларів США визнані нікчемними, у зв'язку із тим, що Постановою Правління Національного Банку України від 12 червня 2014 року №349/БТ віднесено ПАТ «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» до категорій проблемних та встановлені обмеження в його діяльності, зокрема: щодо зупинення здійснення операцій в частині залучення коштів у вклади від фізичних осіб.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідачів щодо не включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки вона суперечить вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та порушує право на отримання гарантованої суми вкладу, у зв'язку звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір банківського вкладу, а також операція з внесення коштів на відкритий за ним рахунок, були вчинені у період визнання бланку проблемним, а також з того, що відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності при не включенні позивача до переліку вкладників.

Однак, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, мотивуючи свою позицію наступним.

Так, спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 4452-VI), Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 р. № 14 (далі - Положення № 14).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI визначено, що вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладник - це фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

У ч. 1-3, 5-6 ст. 27 Закону № 4452-VI закріплено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

У п.п. 2, 4, 6 розділу IV Положення № 14, Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

У п.п. 4, 6 ч. 2 ст. 37 Закону № 4452-VI закріплено, що Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, а також звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку

Частинами 2, 3 статті 38 Закону № 4452-VI передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Відповідно до п.п. 3-6 розділу ІІІ Положення № 14, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

У п.п. 2, 4, 6 розділу IV Положення № 14, Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО), є наявність у неї права на відповідний вклад, що має підтверджуватись відповідним банківським документом.

Разом з тим, єдиною та необхідною умовою для визнання правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку нікчемними і, відповідно, не включення осіб (клієнтів банку), що їх уклали або на користь яких їх було укладено, до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є наявність хоча б однієї правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

При цьому, слід враховувати, що перелік правових підстав для визнання правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку нікчемними, закріплений у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 826/23915/15.

Таким чином, перевіряючи правильність рішення суду першої інстанції, колегія суддів встановила, що договір строкового вкладу від 16.06.2014 р. № ДФО-01-181352 укладений між ПАТ «КБ «Актив-Банк» та ОСОБА_7 на користь позивача і за умовами цього договору Банк відкриває на її користь депозитний рахунок № НОМЕР_1 та приймає на нього грошові кошти в сумі 15000 дол. США.

При цьому, додатковим договором № 1 до зазначеного договору, що є його невід'ємною частиною, погоджено, що ОСОБА_2 набуває право на вклад за основним договором та відповідно до нього вважається вкладником.

Саме на депозитний рахунок, відкритий на користь позивача та на умовах вищезазначеного основного і додаткового договору, було внесено кошти у розмірі 15000,00 дол. США.

Зазначені обставини надають підстави для визнання позивача вкладником ПАТ «КБ «Актив-Банк» у розумінні ст. 2 Закону № 4452-VI.

Разом з тим, зазначений договір банківського рахунку і здійснена за ним операція визнані нікчемними Уповноваженою особою ФГВФО на підставі п.п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, тобто у зв'язку з тим, що банк взяв на себе зобов'язання, внаслідок якого він став неплатоспроможним, та у зв'язку з укладанням банком угоди, яка передбачає надання переваг окремим кредиторам.

Однак, такі доводи відповідача засновані на припущеннях і не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, у розумінні ст. 70 КАС України, і наявності будь-яких інших конкретних правових підстав, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, з яких договір банківського рахунку позивача і операції з внесення коштів на її рахунок за цим договором були визнані нікчемними, відповідачем не доведено.

Водночас, рішення суду, відповідно до ст. 159 КАС України, повинно бути законним і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Більш того, у повідомленні від 24.02.2015 р. № 545/03-4-1, направленому позивачу з приводу нікчемності основного і додаткового договорів від 16.06.2014 р. та відповідної транзакції, вчиненої на їх підставі, Уповноважена особа взагалі не наводить конкретного пункту частини 3 статті 38 Закону № 4452-VI, за яким вказані договори і транзакція визнані нею нікчемними, а лише зазначає про те, що вони були вчинені у період визнання банку проблемним, що саме по собі, відповідно до ст. 38 вказаного Закону у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, не є правовою підставою для визнання правочину нікчемним.

При цьому, у відповідності до ст. 75 Закон України «Про банки та банківську діяльність», визнання банку проблемним є банківською таємницею, тобто інформацією, що не підлягає розголошенню і яка не була і не могла бути відома ані позивачу, ані ОСОБА_7

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 15 березня 2017 року № К/800/4780/16.

Посилання Уповноваженої особи на те, що нею не повинні вчинятися ніякі дії для визнання правочинів нікчемними, оскільки вони є нікчемними самі по собі, тому достатньо лише виявити нікчемність, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як було встановлено вище, відповідачем-1, власне, й не доведено факту виявлення ним нікчемності спірних правочинів та не враховано, що виниклі правовідносини регулюються спеціальною нормою законодавства, а саме - частиною 3 статті 38 Закону № 4452-VI, яка визначає виключний перелік правових підстав нікчемності відповідних правочинів, що в наступному обумовлює невнесення особи до переліку вкладів, які мають право на відшкодування їх вкладів за рахунок Фонду.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що в даному випадку відповідачем-1, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України не доведено наявності правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «КБ «Актив-Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а отже така бездіяльність Уповноваженої особи є протиправною, що обумовлює необхідність задоволення вказаних позовних вимог та захисту порушеного права позивача на отримання гарантованого відшкодування та зобов'язання відповідача подати додаткову інформації про позивача як вкладника ФГВФО.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для його скасування.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 грудня 2015 року - скасувати, та прийняти нову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шевченка Олександра Васильовича щодо нікчемності правочину договору від 16 червня 2014 року №ДФО-01-181352, укладеного з ОСОБА_7 на користь третьої особи -, додаткового договору від 16 червня 2014 року №1, укладеного з ОСОБА_2; транзакції від 16 червня 2014 року №4840 на суму 15000,00 доларів США.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шевченка Олександра Васильовича щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Луньо Іллю Вікторовича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_2, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «АКТИВ-БАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма