Справа № 426/11854/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Попов О.М.
Суддя-доповідач - Сіваченко Ігор Вікторович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року справа №426/11854/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.

суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на постанову Сватівського районного суду Луганської області від 04 жовтня 2017 року у справі № 426/11854/17 за позовом ОСОБА_2 до Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що вона є пенсіонером та з 02.02.2017 вона отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника за померлого чоловіка, відповідно до ст. 36 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) як дружина, яка досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону (57 років 6 місяців). 02.02.2017 вона звернулась до Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - Управління) з заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника за померлого чоловіка. Згідно розпорядження Пенсійного фонду від 09.03.2017 їй призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника за померлого чоловіка з 02.02.2017, розмір якої склав 2308,44 грн. Оскільки розмір пенсії недостатній, вона звернулась до Управління у червні 2017 року із зверненням, у якому просила надати розрахунок її пенсії. Після одержання відповіді на звернення, вона з'ясувала, що при розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії їй було застосовано не середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (тобто за 2014, 2015, 2016 року) розмір якої складає 3764,40 грн., а середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік, розмір якої складає 1197,91 грн. Свої дії Управління пояснило тим, що із зазначеної середньої заробітної плати розраховувався розмір пенсії її чоловіку, тому відповідно до роз'яснення Міністерства соціальної політики України від 07.09.2012 № 9680/0/14-12/039 «Про визначення показника середньої заробітної плати для призначення пенсії у разі втрати годувальника», середня заробітна плата саме 2007 рік повинна застосовуватися при обчисленні їй пенсії у зв'язку з втратою годувальника за померлого чоловіка. Вважає зазначені дії управління стосовно призначення пенсії по втраті годувальника із застосуванням при розрахунку пенсії середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік незаконними, та просила суд зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії по втраті годувальника із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (тобто за 2014, 2015, 2016 роки) розмір якої складає 3764,40 грн.

Постановою Сватівського районного суду Луганської області від 04 жовтня 2017 року у справі № 426/11854/17 адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано дії Управління стосовно призначення ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника із застосуванням при розрахунку пенсії середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік незаконними.

Зобов'язано Управління провести ОСОБА_2 з 02.02.2017 перерахунок пенсії по втраті годувальника із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (тобто за 2014, 2015, 2016 роки) розмір якої складає 3764,40 грн.

Постанова мотивована тим, що відповідач безпідставно застосував у спірних правовідносинах переведення з одного виду пенсії на інший згідно з положеннями частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV та, відповідно, застосував показник середньої заробітної плати за 2007 рік, оскільки у даному випадку було призначено пенсію позивачу (по втраті годувальника), а не переведення з одного виду пенсії на інший.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги Управління зазначило про правомірність визначення при призначенні пенсії позивачу по втраті годувальника показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік, який застосовувався при визначенні розміру пенсії померлого годувальника.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач 27 червня 2017 року звернулась до відповідача з заявою щодо роз'яснення розрахунку пенсії по втраті годувальника (а.с. 27), на яку надано відповідь від 29 червня 2017 року № 10/Г-7/С (а.с. 28).

З 02.02.2017 ОСОБА_2 призначено пенсію у зв'язку з втратою годувальника, що підтверджено розпорядженням 158315 від 16.08.2017 (а.с. 46).

При обчисленні пенсії по втраті годувальника позивачу здійснено відповідний розрахунок заробітної плати за принципом переведення з одного виду пенсії на інший (а.с. 47, 48).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно застосував у спірних правовідносинах переведення з одного виду пенсії на інший згідно з положеннями частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV та, відповідно, застосував показник середньої заробітної плати за 2007 рік, оскільки у даному випадку було призначено пенсію позивачу (по втраті годувальника), а не переведення з одного виду пенсії на інший.

Проте, колегія суддів вважає такий висновок помилковим, з огляду на наступне.

Спір між сторонами виник з приводу правильності застосування Закону № 1058-ІV, які регулюють питання призначення пенсії та переведення з одного виду пенсії на інший.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Розділом V Закону № 1058-ІV визначено умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника (стаття 36), розмір такої пенсії (стаття 37), період, на який вона призначається, зміна розміру (стаття 38), призначення однієї пенсії у зв'язку з втратою годувальника на всіх членів сім'ї, виділення частки пенсії (стаття 39).

Відповідно до статті 37 цього Закону пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Тобто, пенсія у зв'язку з втратою годувальника розраховується у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого годувальника.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, при переведенні з одного виду пенсії на інший обрахунок нової пенсії здійснюється із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, тобто показник середньої заробітної плати є незмінною величиною.

Оскільки пенсія у зв'язку з втратою годувальника розраховується у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого годувальника, то в розумінні частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV як попередній вид пенсії слід розуміти саме пенсію, яку отримував на день смерті годувальник.

Колегією суддів встановлено, що чоловік позивача на день смерті отримував пенсію, яка йому була призначена з урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік.

За таких обставин немає правових підстав для застосування показника середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки при обчисленні позивачу пенсії у зв'язку із втратою годувальника, оскільки за основу для визначення розміру такої пенсії береться розрахунок пенсії годувальника.

Така ж сама правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.10.2015 у справі № 21-4636а15.

Згідно частини першої статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

При цьому апеляційний суд вважає хибними посилання місцевого суду на постанови Верховного Суду України від 31.03.2015 та 02.12.2015 у справах № 21-612а14 та № 193/1029/14-а відповідно, оскільки вони ухвалені за різних фактичних обставин з цією справою. Так, в тих справах мова йшла про визначення показника середньої заробітної плати при переведенні особи на інший вид пенсії за іншим законом.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про правомірність дій Управління, оскільки при переведенні з одного виду пенсії на інший застосуванню при обчисленні розміру нової пенсії підлягає саме той показник середньої заробітної плати, який застосовувався при первісному призначенні пенсії відповідній особі.

З огляду на викладене, суд першої інстанції не встановив належним чином обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та зробив помилковий висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Постанова суду підлягає скасуванню у відповідності до приписів п.4 ч.1 ст. 202 КАС України з прийняттям нової про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області - задовольнити.

Постанову Сватівського районного суду Луганської області від 04 жовтня 2017 року у справі № 426/11854/17 - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов