Справа № 804/3966/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 вересня 2017 р. Справа № 804/3966/17

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІТМЕТ" до Відповідача-1:Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ "Діамантбанк" ОСОБА_4, Відповідача-2: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Третя особа: Публічне акціонерне товариство "Діамантбанк" про визнання протипраними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

22.06.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТМЕТ» звернулося з позовом до Відповідача-1 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Діамантбанк» ОСОБА_4, до Відповідача-2 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк» та просить:

1. Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Діамантбанк» ОСОБА_4 щодо повернення без виконання платіжних доручень:

-№2661 від 03.05.2017р. про перерахування коштів у сумі 500000,00 грн. та №2662 від 03.05.2017р. про перерахування коштів у сумі 600000,00 грн. Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТМЕТ» () з рахунку №2710 відкритого у ПАТ «Діамантбанк» на підставі договору банківського рахунку №14-09-01-3873 від 01.09.2017р.

2. Зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Діамантбанк» ОСОБА_4 вжити заходів щодо виконання ПАТ «Діамантбанк» платіжних доручень: -№2661 від 03.05.2017р. про перерахування коштів у сумі 500000,00 грн. та №2662 від 03.05.2017р. про перерахування коштів у сумі 600000,00 грн. Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТМЕТ» () з рахунку №2710 відкритого у ПАТ «Діамантбанк» на підставі договору банківського рахунку №14-09-01-3873 від 01.09.2017р.

Позивач обґрунтовує своє позовні вимоги тим, що між позивачем та ПАТ «Діамантбанк» 01.09.2014р. був укладений договір №14-09-01-3873 про відкриття поточного рахунку за №2710 за умовами якого позивач безперешкодно користувався вказаним рахунком та отримував послуги банку щодо його обслуговування, зарахування та перерахування грошових коштів за дорученням позивача. 24.04.2017р. правлінням НБУ було прийнято рішення №264-рш/БТ «Про віднесення ПАТ «Діамантбанк» до категорії неплатоспроможних» у звязку з чим запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ОСОБА_4, тимчасову адміністрацію запроваджено з 24.04.2017р. з 17.00 години. Разом з тим, позивач зазначає, що 24.04.2017р. на його рахунок надійшли два платежі сумами 500000,00 грн. та 600000,00 грн. та з метою розпорядження вказаними коштами позивач 03.05.2017р. звернувся до банку з платіжними дорученнями щодо перерахування грошових коштів, які знаходилися на його рахунку, проте Відповідачем-1 було відмовлено у їх виконанні та повернуто без виконання платіжні доручення з підстав того, що у банку введено тимчасову адміністрацію та всі розрахунки зупинено, вимоги кредиторів не задовольняються. Позивач вважає такі дії Відповідача-1 протиправними посилаючись на те, що вказані грошові кошти зайшли на рахунок позивача після запровадження тимчасової адміністрації та вказані вище обмеження на такі кошти не поширюються згідно до п.5 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому повинні бути перераховані на першу вимогу власника рахунку. Відмова у виконанні платіжних доручень по перерахуванню цих коштів є протиправною та порушує норми закону.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник Відповідача-1 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином 08.09.2017р., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с.65).

Проте, 11.09.2017р. Відповідач-1 надіслав на адресу суду клопотання, у якому просив закрити провадження у цій справі посилаючись на те, що даний спір не носить ознак публічно-правового спору, а тому не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки, у даному випадку,повноваження Відповідача-1 не носять владних управлінських функцій делегованих йому субєктом владних повноважень. Дані відносини стосуються відносин позивача та банку щодо не виконання платіжних доручень по перерахуванню коштів, а тому просить закрити провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач-2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином 11.09.2017р., що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням (а.с.84).

08.09.2017р. Відповідач-2 (Фонд гарантування вкладів фізичних осіб) надіслав на адресу суду письмові заперечення на позов, у яких просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що після початку процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому спеціальним Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Третя особа (ПАТ «Діамантбанк») в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належно 08.09.2017р., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с.65).

11.09.2017р. третьою особою на адресу суду надіслано письмовий відзив на позовну заяву, у якому третя особа просить відмовити у задоволенні позову з підстав того, що запровадження тимчасової адміністрації унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що також підтверджено і правовою позицією у постановах Верховного Суду України від 12.04.2017р. у справі №6-1123цс16 та багатьох інших рішенням цього ж суду. При цьому, у вказаному відзиві третя особа просила про розгляд даної справи за відсутності її представника у звязку зі скороченням штатів працівників банку.

27.09.2017р. від третьої особи на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання можливості реалізувати право на правову допомогу шляхом участі у судових засіданнях у даній справі.

Згідно до вимог ч.2 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони, або третьої особи, не є перешкодою для розгляду справи. Проте за клопотанням сторони та з урахуванням обставин у справі суд може відкласти її розгляд.

Частиною 4 ст.128 вказаного Кодексу, передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи наведене, належне повідомлення відповідачів-1,2, третьої особи про дату, час і місце розгляду справи, строки розгляду і вирішення спору, встановлені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, вислухавши думку представника позивача щодо відкладення розгляду справи за клопотанням третьої особи, не вбачає обґрунтованих підстав для відкладення розгляду даної справи з урахуванням поданих третьою особою письмових пояснень по суті позову та з урахуванням строків, розгляду справи, встановлених ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, неодноразового відкладення розгляду цієї справи, що дозволяло третій особі направити свого представника в судове засідання у період з 08.09.2017р.(дата повідомлення третьої особи про розгляд справи) по 28.09.2017р., а тому суд вважає клопотання третьої особи про відкладення розгляду даної справи необґрунтованим, у звязку з чим вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представників третьої особи та відповідачів-1,2 за наявними у справі доказами у відповідності до вимог ст.122, ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із наданих сторонами документів, судом були встановлені наступні обставини у справі.

01.09.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТМЕТ» та ПАТ «Діамантбанк» було укладено договір №14-09-01-3873 про відкриття банківського рахунку за №2710, що підтверджується копією відповідного договору (а.с.10-13).

24.04.2017р. правлінням НБУ було прийнято рішення за №264-рш/БТ «Про віднесення ПАБ «Діамантбанк» до категорії неплатоспроможних», запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Відповідача-2 уповноваженою особою банку.

24.04.2017р. на рахунок позивача надійшли грошові кошти двома платежами в сумі 500 000,00 грн. та 600 000,00 грн. відповідно, про що свідчить копія банківської виписки (а.с.14-18).

03.05.2017р. з метою розпорядження вказаними коштами позивач подав до банку платіжні доручення про перерахування вказаних коштів, які були повернуті Відповідачем-1 без виконання у звязку з введенням у банку тимчасової адміністрації та зупиненням всіх розрахунків про що зазначено у відповідному листі від 31.05.2017р. (а.с.19).

Позивач оспорює такі дії Відповідача-1 посилаючись на те, що кошти надійшли на рахунок позивача у банку після введення тимчасової адміністрації, а тому наведені обмеження у листі від 31.05.2017р. не поширюються на зобовязання банку щодо виконання операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Заслухавши позивача, який брав участь у судовому розгляді даної справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання Відповідача-1 щодо закриття провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, субєкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Згідно до вимог ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у звязку зі здійсненням субєктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у звязку з публічним формуванням субєкта владних повноважень шляхом виробів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Надаючи правову оцінку, як предмету спору, підставам заявленого позову, а також і аналізуючи повноваження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Діамантбанк», делегованих їй Фондом гарантування вкладів фізичних осіб як субєкту владних повноважень, при здійсненні нею владних управлінських функцій на основі законодавства, суд виходить з наступного.

Зі змісту позову та доданих до нього копій документів судом встановлено, що предметом позову у даному спорі є майнові права позивача щодо повернення грошових коштів, які знаходяться на рахунку позивача у банку під час виконання банком взятих на себе зобовязань по договору банківського рахунку №14-09-01-3873 від 01.09.2014р.

Тобто, зобовязальні правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору банківського рахунку мають майново-грошовий характер, а відтак, даний спір стосується цивільних відносин позивача та банку.

Таким чином, виходячи із аналізу предмету та підстав даного позову, даний спір є цивільно-правовим спором, а тому не носить ознак публічно-правового спору і його не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.

Також, здійснюючи і аналіз повноважень Відповідача-1, з урахуванням позовних вимог позивача про визнання дій Відповідача-1 протиправними щодо повернення без виконання платіжних доручень позивача, суд виходить із того, що, у даному випадку, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів виконує свої повноваження не як субєкт владних повноважень при здійсненні нею управлінських функцій, делегованих їх Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а виконує повноваження керівника банку, виходячи з того, що ч.1 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту), Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

При цьому, слід зазначити, що у відповідності до вимог п.1, п. 2 ч.2 ст.37 наведеного вище Закону, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

Згідно ч.3 ст.37 наведеного вище Закону, Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду.

Отже, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у правовідносинах з позивачем діяла як керівник банку у межах виконання взятих на себе зобовязань за договором банківського рахунку №14-09-01-3873 від 01.09.2014р. укладеного між позивачем і банком.

Таким чином, з вищенаведених норм чинного законодавства, а також аналізу предмету, підстав позову та повноважень Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд приходить до висновку, що даний спір підлягає розгляду у порядку господарського судочинства у відповідності до вимог ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що господарським судом підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконання господарських договорів.

Вказана правова позиція також і узгоджується із позицією Верховного Суду України, яка викладена у його постановах від 01.04.2015р. №3-25гс15, №3-34гс15, від 25.03.2015р. №3-24гс15 (а.с.37-90).

Відповідно до ч.2 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у цій справі з урахуванням вищевикладених обставин та норм чинного законодавства України.

При цьому, слід розяснити позивачеві, що даний спір щодо невиконання банком умов взятих на себе договірних зобовязань за договором банківського рахунку від 01.09.2014р. підлягає вирішенню шляхом предявлення позивачем позову до ПАТ «Діамантбанк» до відповідного господарського суду у порядку господарського судочинства у відповідності до вимог ст.12 ГПК України.

Згідно ч.3 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Керуючись ст.49,50,51 128,133, п.1 ч.1 ст. 157, ч.3,7 ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Діамантбанк» про закриття провадження у даній справі задовольнити.

Провадження в адміністративній справі №804/3966/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТМЕТ» до Відповідача-1 Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Діамантбанк» ОСОБА_4, до Відповідача-2 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк» про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії закрити.

Згідно ч.2 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України розяснити позивачеві, що даний спір підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали згідно ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у порядку та у строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 03.10.2017р.

Суддя ОСОБА_1