Справа № 820/4680/17
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 листопада 2017 р. № 820/4680/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Денисенко А.А,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Вартанян Н.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ФОП ОСОБА_3
до Головного управління ДФС у Харківській області
про скасування податкових повідомлень-рішень ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_3, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення форми "Ф", які видані ГУ ДФС у Харківській області 30.06.2017 року: №34503-13 на суму 84137,92 грн.; №34505-13 на суму 81613,43 грн.; №34506-13 на суму 4941,51 грн.; №34508-13 на суму 3034,36 грн.; №34509-13 на суму 334,33 грн.; №34510-13 на суму 12487,44 грн., а всього на суму 186548,99 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вважає оскаржувані в даній справі податкові повідомлення-рішення такими, що не відповідають приписам чинного законодавства, порушують права позивача.

Зокрема позивач вказує, що при нарахуванні сум податку на нерухоме майно, за яким було прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, відповідачем було невірно визначено ставку податку, яка не може перевищувати 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати. Натомість відповідачем було неправомірно використано ставку у розмірі 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, що позивач вважає неправомірним.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, виходячи із доводів позовної заяви.

Відповідач, згідно наданих до суду письмових заперечень, позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити через безпідставність.

При цьому він пояснив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті за 2016 рік, отже при розрахунку ставки оподаткування використовувалась ставка, що передбачена на 2016 рік, тобто така, що встановлювалась за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно з законом або перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 3 відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 квадратний метр бази оподаткування.

В судовому засіданні представник відповідача позов також не визнав та просив в його задоволенні відмовити.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно податкового повідомлення-рішення від 30.06.2017р. №34503-13 позивачу нараховано грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в сумі 84137,90 (а.с. 8); згідно податкового повідомлення-рішення від 30.06.2017р. №34505-13 позивачу нараховано грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в сумі 81613,43 грн. (а.с. 9); згідно податкового повідомлення-рішення від 30.06.2017р. №34506-13 позивачу нараховано грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в сумі 4941,51 грн. (а.с. 10); згідно податкового повідомлення-рішення від 30.06.2017р. №34508-13 позивачу нараховано грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в сумі 3034,36 грн. (а.с. 11); згідно податкового повідомлення-рішення від 30.06.2017р. №34509-13 позивачу нараховано грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в сумі 334,33 грн. (а.с. 12); згідно податкового повідомлення-рішення від 30.06.2017р. №34510-13 позивачу нараховано грошове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік в сумі 12487,44 грн. (а.с. 13).

Судом встановлено, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 35,7 кв.м.; домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 45,5 кв.м.; будинку за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 137,4 кв.м.

Також у власності позивача перебувають об'єкти нежитлової нерухомості: нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_4 загальною площею 179,3 кв.м.; нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_5 загальною площею 453,1 кв.м.; комплекс нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_6 загальною площею 2961,3 кв.м.; нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_7 загальною площею 110,1 кв.м.; комплекс за адресою: АДРЕСА_8 загальною площею 3052,9 кв.м.

Наявність вказаної нерухомості у власності позивача та її склад сторонами у справі не заперечується та підтверджується копіями Свідоцтв про право власності, копіями витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 34-43) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна №103032840 (а.с. 48-52).

Судом також встановлено, що податковий орган, здійснюючи відповідні нарахування з податку на нерухоме майно та приймаючи оскаржувані в даній справі податкові повідомлення-рішення, виходив з того, що у власності позивача перебуває декілька типів об'єктів нерухомості, в зв'язку з чим при обчисленні сум податку мав застосувати пільгу відповідно до п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України.

Щодо визначення ставок податку, то відповідачем було враховано, що рішенням Красноградської міської ради Харківської області №2630 від 28.01.2015р. для об'єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб встановлено ставку 1 % від мінімальної заробітної плати на 1 січня 2016 року; рішенням Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області №95-УІІ від 22.01.2016р. для об'єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб встановлено ставку 0,01% від мінімальної заробітної плати на 1 січня 2016 року; рішенням Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської області від 19.01.2016 року V сесії VII скликання для житлових будинків, що перебувають у власності фізичних осіб встановлено ставку 1 % від мінімальної заробітної плати на 1 січня 2016 року, та для інших типів нежитлових будівель встановлено ставку 2% від мінімальної заробітної плати на 1 січня 2016 року.

Мінімальна заробітна плата при цьому у 2016 році становила 1378 грн.

Таким чином, податковим органом було здійснено розрахунок, за яким податок на нерухоме майно обраховано наступним чином:

- квартира за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 35,7 кв.м. - (0,16331 % від загальної площі) 218,6-180 Х 13.78 Х 0,16331=86,87 грн.;

- домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 45,5 кв.м. - (0,20814 % від загальної площі) - 218,6-180 Х 0,1378Х0,20814=1,11 грн.;

- будинок за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 137,4 кв.м. (0,62854% від загальної площі) - 218,6-180 Х13,78Х0,62854=334,33 грн.;

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_4 загальною площею 179,3 кв.м. - 179,3 Х(2%*1378) = 4941,51 грн.;

- нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_5 загальною площею 453,1 кв.м. - 453,1Х(2%*1378)=12487,44 грн.;

- комплекс нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_6 загальною площею 2961,3 кв.м. - 2961,3Х(2%*1378)= 81613,43 грн.;

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_7 загальною площею 110,1 кв.м.- 110,1 Х (2%*1378)=3034,36 грн.;

- комплекс за адресою: АДРЕСА_8 загальною площею 3052,9 кв.м. - 3052,9 Х(2%*1378)= 84137,92 грн.

В зв'язку з встановленими обставинами справи, суд зазначає, що відповідно до п.п. 265.1.1 ст. 265 Податкового кодексу України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є складовою податку на майно.

Згідно п.п. 266.1.1. ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно п.п. 266.2.1 ст. 266 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п.п.п 266.3.1 ст. 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток, а згідно п.п. 266.3.2. вказаної статті база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п.п. 266.5.1 ст. 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з п.п. 266.7.1. ст. 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об'єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об'єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об'єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об'єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об'єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об'єктів житлової нерухомості;

ґ) за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку).

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно приписів п.п. 266.7.2. ст. 266 Податкового кодексу України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до п.п. 266.4.1. п. 266.4 ст. 266 ПК України, база оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується, зокрема, для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що відповідачем сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік позивачу було обчислено без урахування пільг, встановлених Податковим кодексом України, в зв'язку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення є неправомірним в частині визначення суми грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами.

Разом з тим, суд погоджується з доводами податкового органу про те, що суми податку було визначено за 2016 рік, а ставка податку була змінена в 2017 році до 1,5% від мінімальної заробітної плати. Таким чином, при розрахунку податку за 2017 рік, до позивача має бути в подальшому застосована ставка у розмірі 1,5% мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 квадратний метр бази оподаткування.

В зв'язку з викладеним, позовні вимоги підлягають задоволенню частково з урахуванням висновків суду.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161,ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень; - задовольнити частково.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 30.06.2017року №34503-13 на суму 42068,96 грн., №34505-13 на суму 40806,72грн., №34506-13 на суму 2470,75 грн., №34508-13 на суму 1517,18 грн., №34509-13 на суму 167,16 грн., №34510-13 на суму 6243,72 грн.

Стягнути на корить ОСОБА_3 (АДРЕСА_9, код НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 932 (дев'ятсот тридцять дві) грн. 74 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, Харків, вул. Пушкінська, 46, ).

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 27 листопада 2017 року.

Суддя О.В. Панченко