Справа № 816/489/17
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 р.Справа № 816/489/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області та за заявою про приєднання до неї Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2017р. по справі № 816/489/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області , Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області третя особа Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області

про визнання недійсною постанови, зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (надалі по тексту - ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області, відповідач 1), третя особа: Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (надалі по тексту - Головне управління ДСНС у Полтавській області, третя особа), в якому просив:

- визнати недійсною постанову відповідача про закінчення виконавчого провадження ВП 51513152 від 20 березня 2017 року;

- зобов'язати відповідача витребувати у ДСНС довідку про заробіток у зоні ЧАЕС, згідно виконавчого листа №816/952/15-а від 16 червня 2016 року;

- стягнути з відповідача кошти за послуги судово-економічної експертизи у розмірі 6341 грн 76 коп. на користь позивача.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження від 20 березня 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 51513152.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем - Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Крім цього, 13.11.2017 до суду апеляційної інстанції надійшла заява Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій про приєднання до апеляційної скарги.

Статтею 192 КАС України встановлено, що особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, у будь-який час до закінчення апеляційного розгляду мають право приєднатися до апеляційної скарги,

Позивач подав до Харківського апеляційного адміністративного суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає вимоги відповідача безпідставними, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню. Просить залишити постанову суду першої інстанції без змін, як таку, що прийнята відповідно до норм діючого законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 21.11.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Згідно ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Оскільки позивачем не оскаржується постанова суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в частині задоволених позовних вимог в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області, третя особа: Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві, про: визнання неправомірними дій відповідача по відмові у проведенні перерахунку грошового забезпечення позивачу за роботу (службу) в зоні Чорнобильської АЕС в липні - серпні 1986 року; зобов'язання відповідача надати позивачу оновлену довідку про грошове забезпечення в зоні ЧАЕС у липні - серпні 1986 року, виходячи з: подвійного розміру посадового окладу та окладу за спеціальне звання; використання коефіцієнту кратності 3, 4, 5, а не 2, 3, 4 в окремих зонах небезпеки ЧАЕС; застосування нарахування денного грошового утримання за 6, а не за 8 годин роботи щодобово; розрахунку коштів за перебування в резерві в стані бойової готовності не за 16, а за 18 годин щодоби; нарахування до 60 % преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС із її збільшенням вдвічі та урахуванням коефіцієнту кратності 3, 4, 5 в окремих зонах небезпеки ЧАЕС; подвоєння оплати в вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року; зобов'язання відповідача в порядку положень статті 267 КАС України подати звіт про виконання судового рішення в термін, визначений судом.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року /т. 1 а.с. 143 - 146/, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року /т. 1 а.с. 155 - 157/, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області, третя особа: Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задоволено. Визнано дії Головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку грошового забезпечення за період з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року протиправними. Зобов'язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період роботи останнього по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року з урахуванням постанови Ради міністрів СРСР та ВЦРПС № 655-195 від 05 червня 1986 року, постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10 червня 1986 року № 207-7, постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, а також наказів МВС СРСР № 0130 від 11 травня 1986 року, № 0149 від 26 травня 1986 року, № 0189 від 30 червня 1986 року, постанови Держкомітету СРСР з праці і соціальних питань і ВЦРПС № 153/10-43 від 07 травня 1986 року, вказівки УПО МВС № 3/7/1587 від 17 грудня 1986 року та МВС СРСР № 1/5725 від 21 жовтня 1986 року, та видати довідку про грошове забезпечення з урахуванням перерахунку. Зобов'язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області у місячний строк з дня набрання постановою суду законної сили подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про її виконання.

10 березня 2016 року Полтавським окружним адміністративним судом ухвалено додаткову постанову у справі № 816/952/15-а, якою заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - управління Пенсійного фонду України Октябрського району м. Полтави про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено. Прийнято в адміністративній справі №816/952/15-а додаткову постанову, якою задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - управління Пенсійного фонду України Октябрського району м. Полтави про зобов'язання видати оновлену довідку про грошове забезпечення у зоні ЧАЕС за період з 25.07.1986 по 25.08.1986. Зобов'язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у період з 25.07.1986 по 25.08.1986 виходячи з: використання коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС; застосування нарахування денного грошового утримання за 6 годин роботи щодобово; розрахунку коштів за перебування в резерві в стані бойової готовності за 18 годин щодоби; нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС із збільшенням удвічі та урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7; подвоєння оплати в вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС /т. 1 а.с. 147-149/.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року додаткову постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016р. по справі № 816/952/15-а скасовано в частині зобов'язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у період з 25.07.1986 по 25.08.1986 виходячи з нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС, прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні вказаної частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено. В частині зобов'язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у період з 25.07.1986 по 25.08.1986 виходячи з подвоєння оплати в вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС додаткову постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016р. по справі № 816/952/15-а залишено без змін /т. 1 а.с 158-160/.

На виконання додаткової постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 з урахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року Полтавським окружним адміністративним судом 16 червня 2016 року видано виконавчий лист №816/952/15-а, яким зобов'язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у період з 25.07.1986 по 25.08.1986 виходячи з: використання коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС; застосування нарахування денного грошового утримання за 6 годин роботи щодобово; розрахунку коштів за перебування в резерві в стані бойової готовності за 18 годин щодоби; подвоєння оплати в вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС /т. 1 а.с. 69/.

24 червня 2016 року позивач звернувся до УДВС ГТУЮ у Полтавській області з заявою про прийняття виконавчого листа № 816/952/15-а від 16 червня 2016 року до виконання та відкриття виконавчого провадження (вх. № 2316/04-29/5) /т. 1 а.с. 66/.

Постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Запорожець Т.Ю від 29 червня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 51513152 /т. 1 а.с. 68/.

Постановою державного виконавця від 26 жовтня 2016 року призначено експерта для участі у виконавчому провадженні /т. 1 а.с. 81-82/, яким складено висновок № 1108 судової економічної експертизи по виконавчому листу № 816/952/15-а від 05 грудня 2016 року /т. 1 а.с. 83-103/.

28 грудня 2016 року до ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області надійшла заява Головного управління ДСНС у Полтавській області за вих. № 11-138/05, відповідно до якої боржник просив закінчити виконавче провадження у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. До заяви додано, зокрема, довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках відносно ОСОБА_1 із відповідним розрахунком /т. 1 а.с. 111-112/.

20 січня 2017 року позивач звернувся до ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області із заявою про накладення на боржника штрафних санкцій у зв'язку з невиконанням постанови суду у справі № 816/952/15-а /т. 1 а.с. 113/.

Постановою державного виконавця від 25 січня 2017 року про накладення штрафу на боржника Головне управління ДСНС у Полтавській області накладено штраф у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду у повному обсязі /т. 1 а.с.115-116/.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року, що набрала законної сили 14 березня 2017 року, у справі № 816/219/17 визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 25.01.2017 ВП № 51513152 /т. 1 а.с. 120 - 126, а.с. 150-152/.

20 березня 2017 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 51513152 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" /т. 1 а.с. 127/.

Не погодившись з діями відповідача по винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження та вважаючи за необхідне визнати протиправною та скасувати таку постанову, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 51513152 від 20 березня 2017 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, який набрав чинності 05.10.2016, крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які введено в дію через три місяці з дня набрання чинності Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (в редакції на дату прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження) (надалі по тексту - Закон України «Про виконавче провадження») визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

Відповідно до статті 2 вказаного Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано підстави та порядок закінчення виконавчого провадження.

Зокрема, пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

В силу положень частин 2, 3 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Із змісту постанови про закінчення виконавчого провадження від 20 березня 2017 року /т. 1 а.с. 127/ вбачається, що під час прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 816/952/15-а, виданого 16.06.2016 Полтавським окружним адміністративним судом, на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем враховано, що листом ГУ ДСНС України у Полтавській області № 11-60/05 від 11.07.2016 повідомлено про виконання рішення суду. На підтвердження даного факту боржником надано наступні документи: копію наказу ГУ ДСНС України у Полтавській області №163 від 19.05.2016 про виконання додаткового рішення суду щодо перерахунку грошового утримання стягувача за роботу в зоні ЧАЕС шляхом видачі відповідної довідки, копії розрахунку заробітної плати та довідки від 25.05.2016 № 01-4510/12 про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, а також копію листа про направлення вищезазначених документів стягувачу за вих. № 01-4510/12 від 25.05.2016.

Листом ГУ ДСНС України у Полтавській області №11-138/05 від 28.12.2016 повідомлено про те, що до довідки від 25.05.2016 № 01-4510/12 боржником було помилково включені окремі виплати, а саме, 60 % премії та подвоєння грошового утримання в 1-й зоні небезпеки, що не були передбачені постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.04.2016 і виконавчим листом № 816/952/15-а, про що повідомлено стягувача ОСОБА_1 листом від 27.12.2016 № 01-11330/05 з наданням останньому оновленої довідки від 27.12.2016 № 01-11321/12 .

Крім того, державним виконавцем взято до уваги те, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року, справа № 816/219/17 визнано протиправною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень ВП № 51513152 від 25.01.2017 про накладення штрафу у зв'язку з тим, що обов'язок, покладений на боржника рішенням суду щодо видачі стягувану довідки виконано боржником у повному обсязі.

З огляду на викладене, підставою для висновку державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим листом № 816/952/15-а, послугував факт видачі боржником стягувачу довідки від 27.12.2016 № 01-11321/12 /т. 1 а.с. 111/, а також висновки суду у постанові Полтавського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року, справа № 816/219/17.

Колегія суддів зазначає, що судове рішення винесене судом з метою захисту порушеного права особи, повинно виконуватися в контексті його змісту, адже в іншому разі нівелюється значення та мета ухвалення цього рішення.

Встановлені обставини справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги свідчать про те, що зміст вказаної довідки не в повній мірі узгоджується із резолютивною частиною додаткової постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 з урахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року, зокрема, вона не містить передбачених судовими рішеннями відомостей про нарахування стягувачу 60 % преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС із збільшенням удвічі із відповідними обмеженнями,.

Так, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року у справі 816/958/15-а, яка набрала законної сили 24 серпня 2017 року /т. 2 а.с. 5 -6/ задоволено заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому листі, виданого на виконання додаткової постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 у справі № 816/952/15-а. Зазначено додатково у виконавчому листі, виданому на виконання додаткової постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 у справі № 816/952/15-а : "зобов'язати Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у період з 25.07.1986 по 25.08.1986 виходячи з нарахування 60 % преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС із збільшенням удвічі з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 № 207-7".

Вказане судове рішення свідчить про те, що у виконавчому листі, виданому на виконання додаткової постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 у справі № 816/952/15-а, допущено помилку в частині зазначення резолютивної частини судового рішення, що суттєво впливає на виконання такого рішення.

Згідно ч.1 ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України, за судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно та яке підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

За змістом частини 2 статті 259 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, або визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Судовим розглядом встановлено, що на виконання додаткової постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 з урахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року Полтавським окружним адміністративним судом 16 червня 2016 року видано виконавчий лист №816/952/15-а, до якого внесено виправлення ухвалою суду від 09 серпня 2017 року.

За приписами частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Враховуючи те, що постановою ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області від 20 березня 2017 року закінчено виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа № 816/952/15-а, виданого 16.06.2016 Полтавським окружним адміністративним судом, що тягне неможливість розпочати знову виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа, судове рішення - додаткова постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року у справі 816/951/15-а залишиться фактично невиконаною у повному обсязі, з урахуванням виправленої помилки у виконавчому листі.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Положенням Конституції України кореспондують норми статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

В силу приписів статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006, № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 § 1 Конвенції передбачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 6 розповсюджує свою дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини зазначає, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов'язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід'ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції. ("Іммобільяре Саффі" проти Італії", 22774/93, 28.07.1999, § 63; рішення Горнсбі проти Греції від 19.03.1997, § 40.)

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають сенс (рішення Горнсбі проти Греції від 19.03.1997).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що постанова Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження від 20 березня 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 51513152 порушує право позивача на справедливий суд та є передчасною з огляду на те, що судове рішення у вказаному виконавчому провадженні не виконано фактично і в повному обсязі.

Окрім того, судом першої інстанції правомірно застосовані норми ст. 11 КАС України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в обґрунтування фактичного виконання у повному обсязі рішення з огляду на те, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2017 у справі 816/219/17 визнано протиправною та скасовано постанову ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області від 25.01.2017 про накладення штрафу та встановлено, що обов'язок, покладений на боржника рішенням суду щодо видачі довідки, виконано у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналіз наведеної норми Кодексу свідчить, що преюдиційне значення мають факти, а не оціночні судження, висновки суду в іншій справі.

Твердження суду у постанові від 15.02.2017 у справі 816/219/17 про те, що обов'язок, покладений на боржника рішенням суду щодо видачі довідки, виконано у повному обсязі є оціночним судженням, висновком суду, відтак не може бути обов'язковим для суду у справі, що розглядається.

Крім того, на час розгляду справи 816/219/17 не було вирішено питання про виправлення помилки у виконавчому листі 816/952/15-а.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно неспроможності твердження третьої про те, що ГУ ДСНС у Полтавській області добровільно виконано рішення суду із урахуванням ухвали суду від 09.08.2017 про виправлення помилки у виконавчому листі, а саме: видано наказ від 28.08.2017 № 228, довідку від 28.08.2017 № 01-6044/05 та розрахунок до неї, яку направлено позивачу /т. 2 а.с. 15 - 17/, оскільки перевірка факту виконання у повному обсязі судового рішення згідно із виконавчим документом належить до компетенції органів та посадових осіб, що здійснюють примусове виконання рішень, відтак суд не може перебирати на себе такі повноваження.

Отже, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що оскаржувана постанова Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження від 20 березня 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 51513152 є необґрунтованою та неправомірною, через що позовні вимоги про скасування постанови підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 13.09.2017р. по справі № 816/489/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Бершов Г.Є. Ральченко І.М.
Повний текст ухвали виготовлений 27.11.2017 р.