Справа № 813/1728/17
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року Справа № 813/1728/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грень Н.М.,

суддя Кухар Н.А,

суддя Хома О.П.,

секретар судового засідання Редкевич О.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у Львівській області в особі його ліквідаційної комісії, Міністерства внутрішніх справ України, Сколівського районного відділу Головного управління МВС України у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління МВС України у Львівській області в особі його ліквідаційної комісії, Міністерства внутрішніх справ України, Сколівського районного відділу Головного управління МВС України у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області Зюбаненко С.В. від 12.04.2017 року №1053 о/с «Про звільнення»;

- поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Сколівського районного відділу Головного управління МВС України у Львівській області, з 08 листопада 2015 року;

- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, що виник з 26.04.2017 року;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції у Львівській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції шляхом видання наказу про призначення на посаду слідчого Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з одночасним присвоєнням відповідного спеціального звання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року у справі №813/6318/15 адміністративний позов задоволено повністю, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ (по особовому складу) Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області від 06.11.2015 №850 о/с в частині звільнення у запас Збройних Сил України за п. 64 "г" (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1 слідчого слідчого віддлення Сколівського районного відділу ГУ МВСУ; поновлено капітана міліції ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Сколівського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 07 листопада 2015. Проте, 11.04.2017 року голова ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області підписав наказ № 1019 "Про виконання рішення суду" та наказ № 1053 о/с про звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ України у запас Збройних сил за п. 64 "г" через скорочення штатів з 07.11.2015 року. Таке звільнення позивач вважає протиправним і таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, які порушують конституційні права.

Позивач у судове не прибув через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Представники відповідачів у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи.

Суд з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, а також ті, які мають значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та встановив наступне.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.10.2017 року позов ОСОБА_1 задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ (по особовому складу) Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області від 06.11.2015 №850 о/с в частині звільнення у запас Збройних Сил України за п. 64 "г" (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1 слідчого слідчого віддлення Сколівського районного відділу ГУ МВСУ; поновлено капітана міліції ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Сколівського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 07 листопада 2015 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2017 року у справі № 876/8990/16, апеляційні скарги Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та Міністерства внутрішніх справ України задоволено частково. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2016 року у справі № 813/6318/15 - скасовано в частині скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 06 листопада 2015 року № 850 о/с та прийнято в цій частині нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано наказ по особовому складу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 06 листопада 2015 року № 847 о/с в частині звільнення у запас Збройних Сил України за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1, слідчого слідчого віддлення Сколівського районного відділу ГУ МВСУ.

В подальшому, 12 квітня 2017 року Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області прийнято наказ № 1051 о/с на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.10.2016 року та Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.02.2017 року, яким визнано протиправним та скасовано наказ Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 847 о/с від 06.11.2015р. про звільнення капітана міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас за п.64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів). Поновлено ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Сколівського районного відділу Головного управління МВС України у Львівській області з 07.11.2015 року. (а.с.18).

Того ж дня, головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області прийнято наказ № 1053 о/с, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, яким звільнено зі служби в органах внутрішніх справ за ст. 64 "г" (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1 слідчого слідчого відділення Сколівського районного відділу Головного управління МВС України у Львівській області з 06.11.2015 року. (а.с. 11).

Тобто, позивача, згідно із наказом від 12.04.2017 р. №1053 о/с, повторно звільнено зі служби за п. 64 "г" (через скорочення штатів), з тих же підстав і з того ж часу, з яких був звільнений відповідно до наказу від 06.11.2015 року № 847 о/с, який в судовому порядку визнано протиправним та скасовано. Не погодившись з таким наказом, позивач звернувся до суду.

Крім того, згідно з наказом №59 о/с від 08.07.2014 року, з 01.07.2014 року по 25.04.2017 року позивачу надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Вирішуючи спір по суті, суд керувався наступним.

Відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку відбуття змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду трудових спорів" (з подальшими змінами) при розгляді трудових спорів, пов'язаних із звільненням за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності штату працівників, чи додержані власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють звільнення працівника, які є докази зміни в організації виробництва і праці, того, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне звільнення.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, в тому числі звільнення, регулюється Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VІІІ та спеціальним законодавством, зокрема, Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі Положення № 114).

Пунктом 10 Положення № 114 визначено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Підпунктом "г" п. 64 Положення № 114 передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Відповідно до пункту 8 Закону України "Про Національну поліцію", з дня опублікування цього Закону (опубліковано 06.08.2015 р., вступив в дію - 07.11.2015 р.) всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно з п. 10,11 Розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію", працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ. Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

В той же час, частиною 3 ст.184 КЗпП України передбачено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави стверджувати, що працевлаштування вказаних категорій працівників є обов'язком власника або уповноваженого ним органу. Вказана позиція кореспондує положенню, передбаченому пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" (звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років провадиться з обов'язковим працевлаштуванням).

Статтею 141 КЗпП України встановлено, що обов'язок неухильного додержання законодавства про працю лежить на власнику або уповноваженому ним органі.

Звільнення позивача без працевлаштування є порушенням встановленого порядку звільнення, що спричиняє відповідальність винної особи згідно з чинним законодавством про працю (статті 265 КЗпП України). Така ж правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 30 вересня 2010 року, справа №К-20339/10.

Судом з'ясовано, що позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, терміном до 25.04.2017 року.

Однак, суд звертає увагу відповідача на те, що наведені обставини не звільняють ГУ УМВС України у Львівській області від виконання обов'язку забезпечити працевлаштування позивача, передбаченого ч.3 ст.184 КЗпП України.

Таких дій відповідачами вчинено не було, а оскаржуваний в даній справі наказ за своїм змістом фактично повторює вже скасований у судовому порядку наказ від 06 листопада 2015 року № 847 о/с.

Таким чином, суд зазначає, що наказом № 1051 о/с від 12.04.2017 року в частині поновлення позивача на посаді, відповідачем не було відновлено порушене право на працю, передбачене Конституцією України.

Суд зауважує, що саме на Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області покладено обов'язок працевлаштувати позивача у спосіб, достатній для відновлення прав останнього, що передбачає можливість подальшого використання позивача на службі, шляхом поновлення на посаді та, в подальшому - переводу до лав поліції після перевірки його кандидатури згідно норм Закону України "Про Національну поліцію" належною комісією, у разі позитивного результату.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Головне управління Національної поліції у Львівській області розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції, шляхом видання наказу про призначення на посаду слідчого Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з одночасним присвоєнням відповідного спеціального звання, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 року №877 затверджено «Положення про національну поліцію України». Наказом національної поліції №30 від 06.11.2015 року «Про затвердження положення про Головне управління національної поліції у Львівській області» затверджено Положення про Головне управління Національної поліції у Львівській області.

Однак, жодним із вищезазначених документів, а також жодним іншим нормативно правовим актом України не визначено правонаступництва від ГУМВС України у Львівській області до ГУНП у Львівській області.

Закон України «Про національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до п.9 Розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію", працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Оскільки, позивач не звертався до ГУ НП у Львівській області із заявою, з метою участі у конкурсі, що зокрема підтверджується копією листа ГУ НП у Львівській області №Ж-95/04/13/02-2017 від 10.03.2017 року, відповідно вимога про зобов'язання розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції, шляхом видання наказу про призначення на посаду слідчого Сколівського відділення поліції Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області є необґрунтованою та безпідставною.

Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки вимушеним прогулом відповідно до трудового законодавства вважається час, протягом якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором.

Як зазначалось вище, відповідно до наказу №59ос від 08.07.2014 року, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до 25 квітня 2017 року. Таким чином, станом на день прийняття наказу про звільнення, а саме: 12 квітня 2017 року позивач перебував у відпустці по догляду за дитиною.

Відповідно до трудового законодавства відпустка по догляду за дитиною надається без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку.

Оскільки позивач на момент винесення оскаржуваного наказу перебувала у декретній відпустці, не здійснювала своїх функціональних обов'язків, у суду відсутні підстави для грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Приймаючи рішення про звільнення позивача за скороченням штату, відповідач, відповідно до п. п. 2-8 ч. 3 ст. 2 КАС України, повинен був діяти обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, неупереджено, добросовісно та розсудливо з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивача звільнено незаконно, з порушенням встановленого законодавством порядку, а тому є достатні підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу № 1053 о/с від 12.04.2017 року в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас за п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів) з 07.11.2015 року.

При цьому, суд враховує, що згідно з правовою позицією Верховного суду України у постановах від 28.10.2014 року та 04.11.2014 року, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) з працевлаштування працівників ліквідованої установи. При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Відтак, наявні підстави для поновлення позивача на посаді в органі, з якого його було незаконно звільнено, а саме: на посаді слідчого слідчого відділення Сколівського районного відділу Головного управління МВС України у Львівській області, з 08 листопада 2015 року.

За положеннями п.3 ч.1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Таким чином, постанова суду в частині поновлення позивача підлягає негайному виконанню.

Таким чином, із врахуванням встановлених обставин у справі та доказів, якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню лише в частині позовних вимог щодо визнання протиправним і скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на посаді.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково.

Відповідно до ст.94 КАС України ,судовий збір з сторін не належить стягувати.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області Зюбаненко С.В. від 12.04.2017 року №1053 о/с "Про звільнення".

3. Поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Сколівського районного відділу Головного управління МВС України у Львівській області, з 08 листопада 2015 року;

4. Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Сколівського районного відділу Головного управління МВС України у Львівській області допустити до негайного виконання.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Головуючий суддя Грень Н.М.

Суддя Кухар Н.А.

Суддя Хома О.П.

Повний текст постанови складено та підписано 28.11.2017 року.