Справа № 159/4183/17
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/4183/17
Провадження № 2-а/159/250/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі

головуючого судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю представника позивача Чорної Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальону УПП в м. Сумах ДПП Андрухової Юлії Олексіївни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:
Позивач 01.11.17 р. звернувся до суду із вказаним вище адміністративним позовом, просить скасувати як незаконну постанову серії АР № 458 871 від 24.10.17 р., винесену відповідачем про притягнення його до адмінвідповідальності за ст. 132 - 1 КУпАП (далі оскаржувану постанову). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно з оскаржуваною постановою його було притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 132 1 КУпАП і накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 510 горн.. Зазначає, що з оскаржуваної постанови слідує, що він 24.10.17 р. о 18 год. 05 хв. керував автомобілем марки «МАН», д/н НОМЕР_1 , у м. Сумах, по вул. Білопільський шлях, б. 24, перевозив вантаж (трактор), висота якого складає 4, 15 м, без відповідних дозволів. Дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови вважає неправомірними, а оскаржувану постанову незаконною, такою, що винесена без дотримання процесуального та матеріального права, без доказів вчинення ним вказаного вище правопорушення. Зазначає, що оскаржувана постанова суперечить ст. ст. 251, 252 КУпАП. Зазначає, що, дійсно, о 18 год. 24.10.17 р.. він керував вказаним вище автомобілем по вул. Білопільський шлях у м. Сумах, біля буд. № 24; перевозив негабаритний вантаж, але при цьому висота останнього складала менше 4, 27 м, що стверджується заявкою на перевезення від замовника. Покликаючись на п. 22.5 ПДР України, п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМ України від 18.01.01 р. № 30 (далі Правила перевезення), ч. 3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", зазначає, що рухався згідно з дозволом, жодних ПДР України не порушував. Зазначає, що габарити вантажу, що перевозився ним, перевищували габаритні обмеження менше, ніж на 7 %, та він мав уніфіковану митну квитанцію МД 1 серії 20501Л № 0340367 від 21.10.17 р., що підтверджує внесення плати за проїзд великогабаритних т/з. Просить позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати.
В судове засідання позивач не з`явився, хоча належно оповіщений. Причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, обґрунтувала його вищенаведеними доводами, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча належно оповіщена, про причини неявки суду не повідомила, попередньо подала до суду письмове заперечення проти позову, а також зазначила про розгляд справи у її відсутності.

Своє письмове заперечення проти позову відповідач обґрунтувала тим, що позовні вимоги вважає безпідставними, необґрунтованими. 24.10.17 р. вона несла службу разом з поліцейським ОСОБА_2 .. Покликаючись на п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», зазначає, що о 18 год. 24.10.17 р. на вул. Білопільський Шлях, біля буд. № 24 у м. Сумах нею було виявлено вказаний вище автомобіль під керуванням позивача, що здійснював буксирування причіпа H&W HWТРАS - 2 494, н. з. НОМЕР_2 , габарит якого за висотою транспортної одиниці разом з вантажем становив 4 м 15 см., що перевищує допустимі норми та без дозволу на участь у дорожньому русі, у порушення п. 22.5 ПДР України, п. 4 постанови КМ України № 30 від 18.01.01 р.. Вона роз`яснила позивачеві положення ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, справу розглянула у присутності позивача, оголосила останньому оскаржувану постанову та вручила її копію. Покликаючись на ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 245, 246, 222, 276 КУпАП, п. 11 ч. 1 ст. 23, п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», Закон України «Про дорожній рух», п. 1. 9 ПДР України, п. 4 розд. I, п. п. 2, 5, 9,10 розд. III, п. 1 розд. IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену наказом МВС України від 07.11.15 р. № 1 395, що зареєстровано у МЮ України 10.11.15 р. за № 1 4098/27 853, зазначає, що з оскаржуваної постанови слідує, що позивач вчинив наведене у ній. Покликаючись на п. 22. 5 ПДР України, ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 4 постанови КМ України № 30 від 18.01.01 р., зазначає, що перевищення вагових параметрів порівняно з визначеним у п. 22.5 ПДР України, допускається лише на 2 % (величина похибки); покликаючись на ст. ст. 132 1, 251, 272 КУпАП, зазначає, що свідком події є поліцейський Чемоданов М.О., пояснення якого нею було враховано при розгляді справи по суті. Вважає, що у діях позивача наявний склад правопорушення, передбаченого ст. 132 1 КУпАП. Покликаючись на ст. ст. 280, 283 КУпАП, вважає оскаржувану постанову законною та просить у задоволенні позову відмовити.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності сторін.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до повного задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ст. 132 1 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Стаття 132 1 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, за що передбачено штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Даних про те, що відповідач винесла щодо позивача постанову про притягнення його до адмінвідповідальності ще й за ч. 1 ст. 122 КУпАП, як про це зазначає позивач у своїй позовній заяві, ні позивач, ні його представник, у розпорядження суду не надали. Тому суд розглядає оскаржувану постанову як таку, що винесена відповідачем щодо позивача за ст. 132 - 1 КУпАП.

Відповідно до копії оскаржуваної постанови, наданої суду позивачем, 24.10.17 р. відповідачем по вул. Білопільський Шлях, біля буд. № 24 у м. Сумах було винесено щодо позивача оскаржувану постанову. В останній зазначено, що позивач, о 18 год. 24.10.17 р. керував по вул. Білопільський Шлях, біля буд. № 24 у м. Сумах автомобілем марки «МАN», д. н. НОМЕР_1 , з причіпом H&W HWТРАS - 2 494, н. з. НОМЕР_2 , на якому перевозив вантаж (трактор), висота якого складає 4, 15 м, що перевищує допустимі норми, без дозволу на участь у дорожньому русі великогабаритних та великовагових т/з, чим порушив п. 22.5 ПДР України, п. 4 постанови КМ України № 30, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 132 1 КУпАП. На позивача накладено адмінстягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.. Копія оскаржуваної постанови вручена позивачеві під розпис 24.10.17 р.. У постанові зазначено, що будь - які додатки до неї не додаються. У ряду «Підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності», мається як підпис, так і висловлена письмово позиція за постановою: «З постановою не згідний».

Відповідно до змісту п. 22.5. ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м).

Згідно з Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правила перевезення), затвердженими постановою КМ України від 18.01.01 р. N 30, ними встановлено єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Як зазначено у п. 4 розділу «Умови і режим проїзду великогабаритних та великовагових т/з» Правил перевезення, рух великовагових та великогабаритних т/з автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі, зокрема, дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією. Видача дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" через центри надання адмінпослуг. Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Нацполіції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично - дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у п. 22.5 Правил дорожнього руху на 2 % (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до копії узгодження проїзду № 7. 2 нг/9 397 від 17.10.17 р., ТОВ «Негабарит Сервіс», водієм у якому працює позивач, було узгоджено з Держагенством автодоріг України «Укравтодором» проїзд автомобіля під керуванням позивача в період з 19.10.17 р. по 01.11.17 р., у т. ч. по автодорозі, де позивача зупинила відповідач.

Відповідно до копії уніфікованої митної квитанції МД 1 серії 20 501Л № 034 03 67 від 21.10.17 р., було внесено плату за проїзд вказаного вище автомобіля під керуванням позивача.
Наведене вище відповідачем у оскаржуваній постанові не проаналізовано та не відображено.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, вона визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями техприладів та техзасобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у т. ч. тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у т. ч. тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких, зокрема, віднесено до компетенції Національної поліції.

Суд приймає до уваги і те, що позивач не довів суду, що він надавав відповідачеві те чи інше пояснення перед розглядом справи, і враховує, що письмове пояснення про незхгоду з викладеним у оскаржуваній постанові, що зазначене у бланку оскаржуваної постанови у рядку "Підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності», не може бути розцінене як пояснення особи, яка притягається до адмінвідповідальності, що дане в ході розгляду справи та таке, що має бути враховане відповідачем при вирішенні справи по суті.
У судовому засіданні встановлено, що, дійсно, 24.10.17 р. відповідачем було винесено щодо позивача оскаржувану постанову. Однак, у оскаржуваній постанові відповідачем не відображено та не враховано тієї обставини, що 24.10.17 р. мала місце оплата за проїзд за уніфікованою митною декларацією від 21.10.17 р.. Посилання відповідача у своєму письмовому запереченні проти позову на величину допустимої похибки 2 % стосується лише вагових параметрів вантажу і не може бути враховано у конкретній розглядуваній ситуації. Хоча у своєму письмовому запереченні проти позову відповідач зазначила про те, що при винесенні оскаржуваної постанови вона мала у своєму розпорядженні пояснення поліцейського, однак, з копії оскаржуваної постанови вбачається, що додатків до неї не додавалося. Таким чином, якою саме була суть таких пояснень поліцейського, не відображено не тільки у оскаржуваній постанові, а вони не були доведені жодним чином до відома позивача. Разом з тим, крім посилання на п. 22.5 ПДР України, відповідач у оскаржуваній постанові допустила неконкретизоване посилання на порушення позиваачем п. 4 ПКМУ № 30 без дати.

Тобто, положень ст. ст. 252, 283 КУпАП відповідачем при розгляді справи щодо позивача та винесення оскаржуваної постанови не дотримано.

У відповідності до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, доводи відповідача, наведені у письмовому запереченні проти позову не спростовують доводів позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

На підставі наведенного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 8 - 11, п. 2 ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 72, ст. ст. 86, 87, 159, 160 163, 256, 100 КАС України, ст. ст. 7, 9, 222, 245, 251, 252, 256, 268, 272, 278, 132 1 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:
Позов задовольнити повністю.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 458871, винесену 24.10.17 р поліцейським роти № 2 батальону УПП в м. Сумах ДПП Андруховою Юлією Олексіївною про визнання позивача у справі ОСОБА_1 - винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 132 1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., - скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайсуд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі 10 днів з наступного дня після її проголошення.

Головуючий:І. М. Логвинюк