Справа № 175/2218/17(2-а/175/58/17)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2017 рокусправа № 175/2218/17(2-а/175/58/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Олефіренко Н.А.

суддів: Шальєвої В.А. Білак С.В.

за участю секретаря судового засідання: Лащенко Р.В.

За участю представників:

Позивача - не з'явився

Відповідача - не з'явився

Апелянта - ОСОБА_1 ( довіреність від 01.11.17 року № 05/2-1970)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Міністерства юстиції України та Гуляйпільської сільської ради Криничанського району

на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2017 р.

у справі № 175/2218/17(2-а/175/58/17)

за позовом ОСОБА_2

до Державного реєстратора виконавчого органу Чаплинської сільської ради Медвєдєвої Світлани Василівни

про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного реєстратора виконавчого органу Чаплинської сільської ради Медвєдєвої Світлани Василівни, в якому просить визнати неправомірними та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого органу Чаплинської сільської ради Медвєдєвої Світлани Василівни про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного реєстру речових прав; зобов'язати державного реєстратора виконавчого органу Чаплинської сільської ради Медвєдєву Світлану Василівну провести реєстраційні дії щодо внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 ІПН: НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 10,2511 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: НОМЕР_2.

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Міністерства юстиції України та Гуляйпільської сільської ради Криничанського району звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що гр. ОСОБА_4 13.08.2015 року склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_4 померла, про що виконкомом Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області 17.02.2016 року зроблено актовий запис №07.

За заповітом спадкоємцем на все майно після її смерті є гр.ОСОБА_2

В подальшому гр.ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але постановою нотаріуса Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області від 25.11.2016 року гр.ОСОБА_2 відмовлено у вчинені нотаріальних дій з тих підстав, що заповіт складено з порушенням вимог щодо його оформлення та посвідчення, не дотримано форму посвідчу вального напису - відсутній підпис особи як за заповідача, який не міг підписати заповіт.

Ця постанова гр.ОСОБА_2 не оскаржувалась.

В подальшому гр.ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, з тих підстав, що після смерті гр. ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 10.2511 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гуляйпільської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, кадастровий номер НОМЕР_2, що належала померлій згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_3.

Рішенням Криничанського районного суду від 10.04.2017 року, з яким погодилася колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області та ухвалою від 15.08.2017 року залишено без змін, в задоволені позову гр.ОСОБА_2 було відмовлено.

В подальшому гр.ОСОБА_2 звернувся з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 27.06.2017 року для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована Дніпропетровська область, Криничанський район, Гуляйпільська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

Рішенням від 03.07.2017 року державним реєстратором було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, з підстав невідповідності поданих документів: заповіт від 13.08.2015 року, державний акт на право власності на земельну ділянку№393 на ім'я померлої гр. ОСОБА_4, свідоцтво про смерть гр. ОСОБА_4 від 17.02.2016 року вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Вважаючи таке рішення протиправним та таким що порушує його права гр.ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до суду щодо оскарження Рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 03.07.2017 року.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з доведеного судом порушення вимог ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор не встановив: відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; відповідність повноважень особи, яка подавала документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; не використав відомості Державного земельного кадастру. А також виходив з приписів норм цивільного кодексу щодо права спадкування.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими з огляду на наступне.

Пред'являючи позов, ОСОБА_2 посилався на те, що він є єдиним спадкоємцем померлої гр. ОСОБА_4, відповідно за заповітом.

Відповідно до ст. 129 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

За змістом положень статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Частиною 1 ст. 24 вказаного закону передбачено випадки відмови у держаній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зокрема, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703(далі - Порядок реєстрації), чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з п. 26 Порядку реєстрації для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Перелік вказаних документів наведений в п. 27 Порядку реєстрації, відповідно до якого документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є: укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат; свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, видані нотаріусом, чи їх дублікати; свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до цього Порядку; свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією до набрання чинності цим Порядком; рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; заповіт, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; закон, яким встановлено сервітут на нерухоме майно; рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Як встановлено судом та не спростовано позивачем, останнім подано державному реєстратору, зокрема, заповіт від 13.08.2015 року, державний акт на право власності на земельну ділянку№393 на ім'я померлої гр. ОСОБА_4, свідоцтво про смерть гр. ОСОБА_4 від 17.02.2016 року.

Проте, звертаючись до державного реєстратора позивач не надав державному реєстратору жодного документу, який би підтверджував виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до переліку, визначеного в п. 27 Порядку реєстрації.

При цьому, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи позивача, що заповіт від 13.08.2015 року є саме тим документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, оскільки за рішенням Криничанського районного суду від 10.04.2017 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.08.2017 року заповіт визнано таким що не відповідає вимогам статей 207,1247 ЦК України, оскільки заповіт не підписаний ні заповідачем ні іншою особою за дорученням заповідача, а тому не створює будь-яких юридичних наслідків.

Наведені обставини спростовують доводи позивача, що подані ним документи дозволяли державному реєстратору встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Отже, державним реєстратором (в усіх випадках) обґрунтовано зазначено, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, що в свою чергу є підставою для відмови в державній реєстрації прав відповідно до ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За таких обставин, державний реєстратор (в усіх випадках) обґрунтовано прийняв рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, про що вірно зазначили суди першої та апеляційної інстанцій.

Оскільки суд першої інстанції під час вирішення справи неповно з'ясував обставини справи та допустив порушення у застосуванні норми права, що регулює спірні правовідносини, то апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Міністерства юстиції України та Гуляйпільської сільської ради Криничанського району - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2017 р. у справі № 175/2218/17(2-а/175/58/17) - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 24.11.2017 року.

Головуючий: Н.А. Олефіренко

Суддя: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак