Справа № 821/1714/17
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1714/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Войтовича І.І.,

при секретарі: Бондарчук О.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

До Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Херсонській області) в якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 13.10.2017 №005221405, №005211405.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі висновків акта фактичної перевірки від 28.09.2017 №407/21/22/РРО/НОМЕР_1 контролюючим органом були прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення. Вважає, що податковим органом допущено порушення порядку проведення даної перевірки, а тому застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій є безпідставним та незаконним.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві до адміністративного позову. Просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав викладених в письмових заперечення на адміністративний позов. Просив відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що на підставі наказу ГУ ДФС у Херсонській області № 732 від 04 вересня 2017 року, згідно зі ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп. 80.2.2, пп.80.2.3, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1). За наслідками перевірки ГУ ДФС у Херсонській області складено акт (довідка) фактичної перевірки №407/21/22/РР/НОМЕР_1 від 28.09.2017, висновком якого є порушення п.1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг (із змінами та доповненнями); ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (із змінами та доповненнями).

На підставі висновків акту перевірки №407/21/22/РР/НОМЕР_1 від 28.09.2017, відповідачем 13.10.2017 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №005221405, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 17000,00 грн.

- №005211405, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 01,00 грн.

Не погоджуючись з даними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Як на підставу для скасування оскаржуваних податкових повідомлень рішень позивач посилається на порушення порядку проведення фактичної перевірки, а саме на те, що до початку перевірки позивачу не було вручено наказ про проведення фактичної перевірки.

Щодо посилань позивача на порушення контролюючим органом порядку проведення фактичної перевірки, суд зазначає наступне.

Положеннями п.75.1 ст.75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Особливості проведення фактичної перевірки визначено ст.80 ПК України.

Так, згідно п.80.1 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Приписами п.80.4 ст.80 ПК України передбачено, що перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п.80.5 ст.80 ПК України).

Згідно п.81.1 ст.80 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці пятому цього пункту, не дозволяється.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 86.5 ст. 86 Податкового кодексу України, платника податків або його законних представників неможливості представникам у разі відмови від отримання його вручення чи особі, яка примірника акта (довідки) перевірки чи платнику податків або його законним здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті; або довідці про результати перевірки.

Відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов'язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками контролюючого органу проведена перевірка на підставі наказу Головного управління ДФС у Херсонській області від 04.09.2017 № 732, направлень на перевірку від 28.09.2017 № 1122 та № 1123, ФОП ОСОБА_1, кафе «Шинок» за адресою: Херсонська область, Олешківський район, с. В.Копані, вул. Леніна, 95 (ринок) де здійснював господарську діяльність позивач.

До початку проведення фактичної перевірки особі, що здійснювала розрахункові операції (позивачу) у зазначеному кафе, було надано для ознайомлення направлення на перевірку та службові посвідчення.

Проте особа, що здійснювала розрахункові операції відмовилася від підпису у направленні та отримання копії наказу на проведення перевірки, а також відмовилася від підпису в акті фактичної перевірки, що було зафіксовано та відображено в акті (відмова) від 28.09.2017 №148/21/22.

Суд критично відноситься до посилань позивача на ту обставину, що наказ про проведення фактичної перевірки позивачу не вручався та відсутні жодні відомості про ознайомлення позивача до початку перевірки із зазначеним наказом.

Як вбачається з матеріалів справи та акту (відмови) від 28.09.2017 №148/21/22, ОСОБА_1 відмовився від підпису у направленнях від 28.09.2017 №1122 та №1123.

Також зазначено, що в подальшому платник податків відмовився від підпису будь яких матеріалів, що стосуються перевірки. З порушеннями, виявленими під час перевірки ознайомлений, пояснення або зауваження надати відмовився.

За підсумками проведеної перевірки складено: акт про результати фактичної перевірки. Від підпису в направленнях на проведення перевірки та отримання акту ФОП ОСОБА_1 відмовився, про що засвідчено в акті відмови від 28.09.2017 №148/21/22, у звязку з чим другий примірник вказаного акту фактичної перевірки Головним управлінням ДФС у Херсонській області, було направлено на адресу субєкта господарювання.

З аналізу вище зазначених правових норм слідує, що у посадової особи контролюючого органу виникає право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, та за умови пред'явлення направлення на проведення перевірки та службового посвідчення.

Враховуючи зазначене, суд не погоджується з доводами позивача та його представника про порушення контролюючого органу порядку проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1

Крім цього, суд не приймає до уваги посилання позивача та його представника на правову позицію висловленій в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 30.03.2017 по справі №К/800/28715/16, від 26.01.2017 по справі №К/800/27490/16, від 24.01.2017 по справі №К/800/35494/15, від 07.04.2014 по справі №К/800/37822/13, від 16.06.2015 по справі №К/800/53198/13, від 17.12.2015 №К/800/40005/15, та правовий висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 27.01.2015 по справі №21-425а14, та зазначає наступне.

Проаналізувавши правову позицію у зазначених позивачем рішеннях суду, вбачається, що дана позиція висловлена щодо порядку проведення документальних невиїзних ( виїзних) позапланових перевірок, а не проведення фактичної перевірки.

Щодо суті самих порушень, суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, відповідно до п.80.4 ст.80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Працівниками контролюючого органу о 11:10 було проведено розрахункову операцію з продажу алкогольного пива «Жигулівське» 0,5 л., вартістю 20,00 грн. в кафе «Шинок» за адресою: Херсонська область, Олешківський район, с. В.Копані, вул. Леніна, 95 (ринок) де здійснював господарську діяльність ФОП ОСОБА_1

Особисто фізичною особою-підприємцем отримано готівкові кошти та видано товар.

Як вбачається з акта (довідки) фактичної перевірки від 28.09.2017 №407/21/22/РРО/НОМЕР_1 в ході перевірки встановлені наступні факти, а саме:

- не проведено через РРО операцію з продажу алкогольних напоїв (пива) у звязку з його відсутністю;

- здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії;

- згідно баз даних підприємцем в органах ДФС на вищезазначену адресу РРО не реєструвався, ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями не отримувалась.

В судовому засіданні позивачем та його представником не заперечувався факт відсутності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Отже, в ході проведення фактичної перевірки встановлено порушення ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме реалізація алкогольних напоїв (пива) без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Відповідно до ст. 15 Закону №481/95 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до ст. 15 Закону №481/95 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», ліцензія видається за заявою суб'єкта господарювання. Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Закону документів. Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами справляється щоквартально рівними частками і зараховується до місцевих бюджетів згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ст. 17 Закону №481/95 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень (абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95).

Відповідно до п.1 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі 4 Закон №265/95) суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону №265/95 встановлено, що за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; не роздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня.

Таки чином, суд зазначає, що контролюючим органом правомірно, на підставі висновків акту перевірки №407/21/22/РР/НОМЕР_1 від 28.09.2017, прийнято 13.10.2017 податкові повідомлення-рішення:

- №005221405, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 17000,00 грн.

- №005211405, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 01,00 грн.

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про правомірність дій відповідача.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Статтями 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому слід відмовити в його задоволенні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 28 листопада 2017 р.

Суддя Войтович І.І.

кат. 8.3.5