Справа № 713/1561/17
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 713/1561/17

Головуючий у 1-й інстанції: Кибич І.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

27 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Смілянця Е. С. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вижницької міської ради Чернівецької області на постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вижницької міської ради Чернівецької області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась в суд з адміністративним позовом, в якому просила визнати дії адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вижницької міської ради щодо складання постанови по справі про адміністративне правопорушення №21 від 07.09.2017 року та накладення відносно неї адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 грн. за порушення ст.155 КУпАП, незаконними та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №21 від 07.09.2017 року на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до постанови Вижницького районного суду Чернівецької області від 04.10.2017 року вказаний позов задоволено частково: визнано протиправною та скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вижницької міської ради Чернівецької області №21 від 07 вересня 2017 року про накладення адміністративного стягнення відносно позивача, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.155 ч.1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачеми подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

Згідно зі ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вижницької міської ради 07.09.2017 року винесено постанову №21 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.155 ч.1 КУпАП. Накладено стягнення у розмірі п'ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255,00 грн. Встановлено, що позивач, яка зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, 24.06.2017 р. о 02-00 год. перебуваючи в м.Вижниця, вул.Чорновола №2, в Інтернет кафе ТОВ «Спорт-Лото» надавала послуги адміністратора з порушенням режиму роботи даного Інтернет кафе, чим допустила адміністративне правопорушення, передбачене ст.155 ч.1 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення №761620 від 24.06.2017 року вбачається, що 24.06.2017 р. о 02-00 год., позивач надавала відвідувачам державної лотереї в м.Вижниця, вул.Чорновола №2, послуги лотереї, чим порушила режим роботи, який встановлений рішенням Вижницької міської ради, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.155 ч.1 КУпАП.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст.218 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 45, 46, 92, 99, 103-1-104-1, ст. 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), ст.ст. 138, 141, 142, 149-152, частинами 1 та 2 ст. 152-1, ч. 1 ст. 154, ст. 155, 155-2, ч. 2 ст. 156, ст.ст. 156-1, 156-2, 159, ст. 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), ст. 179, ст. 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), ч. 4 ст. 181, ст. 181-1, ч. 1 ст. 182, ст.ст. 183, 185-12, 186, 186-1, 189, 189-1, 196, 212-1 цього Кодексу.

За змістом ст. 155 КпАП України порушення правил торгівлі, виконання робіт і надання послуг працівниками торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю, - тягне за собою накладення штрафу від одного до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Продаж товарів зі складів, баз, підсобних приміщень підприємств (організацій) державної торгівлі (громадського харчування, сфери послуг) і споживчої кооперації на порушення встановлених правил, а так само приховування товарів від покупців, вчинене працівниками підприємств (організацій) державної торгівлі (громадського харчування та сфери послуг) і споживчої кооперації, які не є посадовими особами, - тягне за собою накладення штрафу від одного до чотирнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Дії, передбачені частинами першою та другою цієї статті, вчинені особою , яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'яти до двадцяти семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об'єктом правопорушень, передбачених цією статтею, є суспільні відносини в сфері торгівельної діяльності. Торговельна діяльність - це ініціативна, самостійна діяльність юридичних осіб і громадян щодо здійснення купівлі та продажу товарів народного споживання з метою отримання прибутку.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 155 КпАП України полягає у порушенні правил торгівлі, виконання робіт і надання послуг працівниками торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю.

В силу п. 8 Порядку заняття торговельною діяльністю і правил торговельного обслуговування населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 108, суб'єкти господарської діяльності всіх форм власності, які займаються торгівельною діяльністю, повинні забезпечити: відповідність виробничого приміщення (місця) чи будівлі для здійснення торговельної діяльності необхідним екологічним і санітарно-гігієнічним умовам, технічного стану приміщення (місця), будівлі та устаткування, які будуть використані для торговельної (торговельно-виробничої) діяльності, - вимогам нормативних документів щодо зберігання, виробництва та продажу відповідних товарів, а також охорони праці; постійний розвиток матеріально-технічної бази підприємств, оснащення їх сучасною технікою і обладнанням і ін. В даному переліку вимог щодо організації торгівлі відсутня вимога погодження графіку роботи закладу з органом місцевого самоврядування, а тому і відповідальність за відсутність відповідного погодження не передбачена.

Суб'єктивна сторона правопорушень характеризується наявністю вини як у формі умислу так і у формі необережності (ч. 1 ст. 155 КпАП України), у формі умислу (ч. 2 ст. 155 КпАП України).

Суб'єктами правопорушень можуть бути як посадові особи, так і фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та працівники торгівлі, громадського харчування та сфери послуг.

У відповідності до ст. 30 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать і делеговані повноваження, зокрема, встановлення за погодженням із власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності.

Частиною 9 ст. 6 Закону України "Про державні лотереї в Україні" від 06.09.2012 року № 5204-VI встановлено, що органи місцевого самоврядування та місцеві органи виконавчої влади зобов'язані сприяти розвитку і поширенню державної лотереї на відповідних територіях.

Вимогами до ч. 5 ст. 9 вказаного Закону передбачено, що розповсюдження державних лотерей фізичними та юридичними особами відповідно до укладених з оператором державних лотерей договорів не потребує будь-яких дозволів.

Розповсюдження державних лотерей здійснюється будь-де на території України та у будь-який спосіб, не заборонений законодавством. Розповсюджувачі державних лотерей самостійно обирають місця для такої діяльності.

Отже, саме органи місцевого самоврядування повинні погоджувати з суб'єктами господарювання зручний для них режим роботи, а не навпаки та окрім того, зобов'язані сприяти розвитку і поширенню державної лотереї. Стаття 30 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР, не надає відповідачу будь-яких повноважень на видачу дозвільних документів.

З додатку №1/540 до договору №1730/02 від 12 листопада 2016 року укладеного між підприємством з 100% іноземними інвестиціями "Українська Національна Лотерея" та ТОВ "СПОРТ-ЛОТО" на виконання зазначеного договору сторони погодилися з місцями розташування десяти лотерейних терміналів за адресою м.Вижниця по вул.Чорновола, 2, Чернівецької області, з режимом роботи-цілодобово.

Тобто, діяльність позивача здійснювалася у часових межах встановленого режиму роботи, який був обумовлений в договорі між підприємством "Українська Національна Лотерея" та ТОВ "СПОРТ-ЛОТО".

Відтак, позивач не порушувала режиму роботи який зазначений в додатку №1/540 до договору №1730/02 від 12 листопада 2016 року, а тому в її діях, відсутня суб'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.155 КУАП України.

А тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.155 ч.1 КпАП України, відтак оскаржена постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вижницької міської ради Чернівецької області №21 від 07 вересня 2017 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.155 ч.1 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. є протиправною, та підлягає скасуванню.

Стосовно вимоги позивача щодо визнання дій адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вижницької міської ради Чернівецької області щодо складання постанови по справі про адміністративне правопорушення №21 від 07 вересня 2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.155 ч.1 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. незаконними, то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки адміністративна комісія діяла в межах встановлених законом повноважень.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак, відсутні підстави для скасування такого рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вижницької міської ради Чернівецької області залишити без задоволення, а постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 04 жовтня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку встановленому ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4