Справа № 522/771/17-а
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/771/17-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Чернявська Л.М.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Стас Л.В.,

ОСОБА_1

при секретарі: Голобородько Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 30 травня 2017р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси про визнання рішення протиправним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017р. ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до УПФ України в Приморському районі м.Одеси, в якому просив визнати дії УПФ України у Приморському районі м.Одеси щодо відмови врахувати трудовий стаж період його роботи з 14.03.1996р. по 12.03.2003р. на посаді директора приватної фірми «ВІРА» - протиправним, та зобов'язати УПФ України у Приморському районі м.Одеси відшкодувати недоїмку, що виникла в результаті некоректного розрахунку пенсії, виходячи з невизнання трудовим стажем період роботи на посаді директора приватної фірми «ВІРА».

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що з 1.04.2014р. перебуває на обліку в пенсійному фонді та отримую пенсію за віком. При перерахунку розміру пенсії в травні 2016р., він з'ясував, що в його трудовий стаж не був включений період роботи директором приватної фірми «ВІРА» за вищевказаний період. На прохання включити цей період до загального трудового стажу, він отримав лист за №302/Х-11, 342/Х-11 від 23.06.2016р., яким йому відмовлено у врахуванні вказаного періоду через те, що відсутні підстави для зарахування роботи з 14.03.1996р. по 12.03.2003р., оскільки фонд не має можливості підтвердити роботу в цей період відповідними документами.

Посилаючись на вказані обставини просив вимоги задовольнити.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 30 травня 2017р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про задоволення скарги, скасування постанови суду з ухваленням по справі нової постанови, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для зарахування позивачу до трудового стажу періоду роботи з 14.03.1996р. по 12.03.2003р., у звязку із відсутністю підтверджень даного факту первинними документами у відповідності до чинного законодавства.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитися судова колегія, оскільки при вирішенні спору суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

За правилами ст.159КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.198КАС України, постанову суду скасовує та приймає по справі нову постанову про відмову у позову, з наступних підстав.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи і не спростовано сторонами, що з 1.04.2014р. позивач перебуває на обліку в пенсійному фонді та отримує пенсію відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У травні 2016р. при перерахунку пенсії позивач дізнався, що у його трудовий стаж не включено період роботи на посаді директора ПФ «ВІРА».

В подальшому, позивач звертався із зверненням до УПФ щодо включення у трудовий стаж період роботи з 14.03.1996р. по 12.03.2003р. на посаді директора ПФ «ВІРА». Однак, листом-рішенням УПФ за №302/Х-11, 342/Х-11 від 23.06.2016р. йому відмовлено у включенні вказаного періоду, оскільки підприємство на якому працював позивач перебуває в стадії ліквідації вже певний час, документи щодо підприємства до архіву передані не були, що позбавило фонд можливості належним чином їх перевірити.

Позивач не погодився із зазначеним рішення та звернувся в суд із відповідним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення УПФ України в Приморському районі м.Одеси про відмову позивачу у включенні період роботи з 14.03.1996р. по 12.03.2003р. на посаді директора ПФ «ВІРА» до страхового стажу, з урахуванням підстав, за якими позивач просить його скасувати, судова колегія виходить з наступного.

У відповідності до ст.62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в поряду встановленому КМУ.

За правилами п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою КМУ за №637 від 12.08.1993р., встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно до п.3 Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, зі змісту зазначених норм вбачається, що підтвердження стажу роботи для призначення пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме із записів трудової книжки, позивач з 14.03.1996р. по 12.03.2003р. працював на посаді директора ПП «Віра», вказане засвідчене печаткою ПП «Віра». Претензій до належності оформлення трудової книжки у пенсійного фонду не виникло.

З даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, ПП «Віра» перебуває в процесі ліквідації, і документи на зберігання до державного архіву не передавала.

Оскільки документи щодо ліквідації ПП «Віра» до архівної установи передані не були, тому у пенсійного фонду не було можливості перевірити документи, щодо яких у них виник сумнів.

Однак, при цих обставинах у пенсійного фонуд не було і підстав для відмови у зарахування зазначеного позивачем стажу роботи, оскільки ОСОБА_2 надав трудову книжку, яка є основним документом, який підтверджує факт роботи в цей час.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що в даному випадку належним підтвердженням стажу роботи ОСОБА_2 на посаді директора ПП «Віра» є трудова книжка, яка оформлена у відповідності до діючого законодавства. У фонду питань щодо оформлення трудової книжнки не виникало, а тому вважає, що трудовий стаж підтверджен належним чином.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув, належної оцінки не дав, та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що постанову суду не можливо вважати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з ухваленням по справі нової постанови про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.198,202,207КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 30 травня 2017р. скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси про визнання рішення протиправним, - задовольнити частково.

Визнати протиправним дії УПФ в Приморському районі м.Одеси щодо неврахування трудового стажу роботи за період з 14.03.1996р. по 12.03.2003р..

Зобовязати УПФ в Приморському районі м.Одеси врахувати ОСОБА_2 трудовий стаж роботи за період з 14.03.1996р. по 12.03.2003р..

В іншій частині вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: Л.В. Стас

ОСОБА_1