Справа № 820/4731/17
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

20 листопада 2017 р. № 820/4731/17

Харківський окружний адміністративний суд

в складі: головуючого судді Білової О.В.

за участю секретаря судового засідання Ділбаряна А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, представників: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення, вимоги, акту перевірки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа - підприємець ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25 вересня 2017 року № НОМЕР_1 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500) сума дев'яносто чотири тисячі сімсот тридцять вісім гривень 70 коп.;

- визнати протиправним та скасувати повідомлення-рішення від 25 вересня 2017 року № НОМЕР_2 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір (код платежу 11011000) на суму шість тисяч п'ятсот тридцять п'ять гривень 33 коп.;

- визнати протиправним та скасувати рішення № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 25 вересня 2017 року про штрафні санкції в розмірі 7668,11 грн.;

- визнати протиправним та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 25 вересня 2017 року № Ф- в сумі 76681,11 грн.;

- визнати протиправним та скасувати акт перевірки № 11856/20-31-13-15-07/НОМЕР_4 від 07.09.2017 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами перевірки відповідачем складено акт перевірки, на підставі якого винесені податкові повідомлення-рішення, рішення та вимога. Позивач не погоджується з висновками акту перевірки та вважає, що на підставі приписів п. 177.2 ст. 177 ПК України має право на віднесення до складу документально підтверджених витрат у листопаді-грудні 2016 року сум заборгованості за фактично отриманий у перевіреному періоді товар, оскільки має належним чином оформлені первинні документи від своїх постачальників, а також відвантажив такі товари покупцям, отримавши за це грошові кошти у 2016 році.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами, надав письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог та вказав на правомірність прийнятих рішень, що оскаржуються, з огляду на те, що позивачем невірно тлумачяться приписи Податкового кодексу України а саме, п.п. 177.2, 177.4 ст. 177 ПК України, з урахування внесених змін, тому витрати на придбання товару позивач мав право врахувати у зменшення отриманого доходу тільки у разі їх фактичного понесення, тобто фактичної сплати у 2016 році.

Позивач, ОСОБА_1, та його представник, ОСОБА_2, в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити, додатково зазначивши, що позивач декілька років працює на загальній системі оподаткування та однаково веде облік, тому не розуміє зміни підходу податкового органу.

Представник відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях та додатково зазначила, що неведення книги доходів та видатків також сприяло допущенню позивачем порушення, оскільки порядок її заповнення унеможливлює відповідну помилку.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 2008 року, у 2016 році перебував за загальній системі оподаткування, був зареєстрований як платник податку на додану вартість.

Податковим органом на підставі наказу №3327 від 19.07.2017 та плану-графіка проведення документальних планових перевірок субєктів господарювання на ІІІ квартал 2017 року, проведено документальну планову виїзну перевірку ФО-П ОСОБА_1, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт перевірки № 11856/20-31-13-15-07/НОМЕР_4 від 07.09.2016.(а.с.11-54)

В акті перевірки № 11856/20-31-13-15-07/НОМЕР_4 від 07.09.2016 відображені порушення позивачем:

- п. 177.1 та п. 177.2 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб у 2016. на суму 62739,13 грн.

- абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" із змінами та доповненнями, у результаті чого донараховано суму єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування за 2016р. у загальному розмірі 76681,11 грн.

- пп.177.10 статті 177 Податкового Кодексу України - неведення книги обліку доходів та витрат.

- розділів 1-3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за №111/26556, порушено п.176.2 (б) ст.176 Податкового Кодексу України, а саме неподання Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою за формою 1 ДФ протягом 2016 року.

- підпунктів 1.2, 1.6 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового Кодексу України - заниження податкових зобов'язань зі сплати військового збору за 2016 рік в сумі 5228,26 грн.

На підставі акту перевірки №11856/20-31-13-15-07/НОМЕР_4 від 07.09.2016 податковим органом прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2017, яким було донараховано суму податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 94738,70 грн, в тому числі - за основним платежем -62739,13 грн та за штрафними санкціями -31369,57 грн(а.с.56);

- податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2017, яким було донараховано військовий збір у розмірі 6535,33 грн, в тому числі за основним платежем у розмірі 5228,26 грн та за штрафними санкціями - розмірі 1307,07 грн(а.с.58);

- вимога про сплату боргу (недоїмки) № від 25.09.2017, якою донараховано суму єдиного внеску у розмірі 76681,11 грн(а.с.55);

- рішення про застосування ш/с за донарахування єдиного внеску № від 25.09.2017, яким було донараховано штрафну санкцію у розмірі 7668,11 грн(а.с.60).

Під час проведення перевірки податковим органом було встановлено факт того, що позивачем не велася книга обліку доходів та витрат, тому при перевірці правильності визначення суми валового доходу від продажу товарів (робіт, послуг) проведено співставлення даних, зазначених у деклараціях про доходи з даними реєстрів виданих накладних, первинними документами, банківськими документами, платіжними документами, даними центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб.

В ході перевірки первинних документів (видаткових та податкових накладних, договорів поставки, банківських виписок) встановлено, що форма розрахунків за реалізований товар та надані послуги є безготівковою через розрахунковий рахунок, що не заперечувалося позивачем у судовому засіданні.

Перевіркою виписок про рух коштів по банківському рахунку встановлено, що сума отриманих коштів на розрахунковому рахунку складалась з власних коштів підприємця, повернених грошових коштів та коштів за реалізовану продукцію на загальну суму 5957157,90 грн. з урахуванням ПДВ.

В результаті проведеного аналізу було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 при визначені валового доходу врахував надходження власних коштів та повернутих коштів на суму 138890,04 грн. відповідно до додатку №2 до акту.

Так, перевіркою встановлено, що сума доходу від провадження господарської діяльності позивача становить 5957157,90 грн (загальна сума надходжень) - 138890,01 грн (надходження власних коштів) = 5818267,89 грн. Отже, сума доходу від провадження господарської діяльності за результатами перевірки без ПДВ складає 4848556,50 грн., при цьому задекларована позивачем сума виручки складає 4602532,50 грн., отже розбіжність дорівнює 246024,00 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні не заперечували проти визначеної в ході перевірки суми отриманих доходів у 2016 році.

Також, за результатами перевірки правильності визначення витрат, відображених у деклараціях про доходи, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу та документально підтверджених, з даними про суми витрат, визначеними в ході перевірки, встановлено, що в ході перевірки по ФО-П ОСОБА_1 виявлені розбіжності за 2016р. за рахунок включення у витрати вартості придбаних у листопаді-грудні 2016 року товарів, оплату яких позивачем не здійснено в межах 2016 року (рахується заборгованість станом на 31.12.2016) на загальну суму 102526,70 грн. відповідно до Додатку №3 до Акту перевірки.

За результатами встановлення вказаних обставин в ході перевірки, встановлено заниження позивачем суми чистого оподатковуваного доходу за період, що перевіряється, в розмірі 348550,7 грн. (102526,7 + 246024,00)

Також, Позивачем зазначено, що ним було подано уточнюючий розрахунок який не було взято до уваги під час проведення перевірки, в якому часткового усунуті виявлені в ході проведення перевірки розбіжності в частині визначення суми отриманих доходів.

Судом встановлено, що уточнююча декларація про майновий стан і доходи була подана ФОП ОСОБА_1 03.09.2017, тобто під час проведення перевірки, через що не була врахована під час проведення перевірки та складання акту перевірки.

Правомірність неврахування показників уточнюючої декларації, поданої позивачем 03.09.2017, підтверджуються приписами п.50.2 ст.50 ПК України, відповідно до якого платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Надаючи оцінку спірним рішенням, суд виходить з наступного.

Спеціальними нормами, якими регламентується порядок оподаткування фізичних осіб-підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, є ст. 177 ПК України.

Так, до 01.01.2015 підпункти 177.2-177.4 та п. 177.10 Податкового кодексу України діяли в такій редакції:

- об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця;

- для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг);

- до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу;

- фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Отже, до 01.01.2015, відповідно до п. 177.4.ст. 177 ПК України фізичні особи-підприємці на загальній системі оподаткування формували витрати на підставі п.п. 138.1.1 п. 138 .1 ст. 138 ПК України, згідно з якою витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться: процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; б) комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; в) від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; г) від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ) суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; е) витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); є) витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; з) інші витрати, передбачені цим розділом.

У 2015-2016 роках п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України діє у такій редакції: «до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обовязкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обовязкове страхування життя або здоровя працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Суд зазначає, що вказані норми п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України мають застосовуватися у взаємозвязку з приписами інших пунктів ст.177 ПК України, а їх системне тлумачення дозволяє прийти до таких висновків.

Правила формування витрат фізичних осіб-підприємців на загальній системі оподаткування з 01.01.2015 були принципово змінені.

Так, до 01.01.2015 витрати формувалися за правилами бухгалтерського обліку згідно з п. 138.2 ст.138 ПК України.

Після внесення змін пункт 177.4 статті 177 ПК України містить спеціальні правила формування витрат, які повязують право на віднесення певних сум на зменшення отриманого доходу за наявності факту оплати за товари, роботи, послуги, тобто фактично, введений касовий метод формування витрат.

Даний підхід також відповідає приписам Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 16.09.2013 № 481, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 жовтня 2013 р. за № 1686/24218 (далі за текстом Порядку № 481).

Відповідно до абз. 5-6 п. 6 Порядку № 481 самозайняті особи заносять до Книги відомості в такому порядку: у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо повязані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг; у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо повязані з отриманням доходу за підсумками дня;

Отже, суд приходить до висновку, що правова позиція відповідача щодо належного порядку формування витрат позивачем у 2016 році є обґрунтованою.

Судом при розгляді справи встановлено, що при здійсненні донарахувань податкових зобовязань та сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування податковим органом враховано помилки, допущені позивачем, які призвели до завищення його доходів у 2016 році, та вказані суми вирахувані з загального оподаткованого доходу позивача. Порушень щодо визначення розміру штрафних санкцій відповідачем судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає спірні податкові повідомлення-рішення № від 25.09.2017 та № від 25.09.2017, вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 25.09.2017, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску № від 25.09.2017 такими, що відповідають приписам приписами ч. 3 ст. 2 КАС України , а отже, в задоволенні позову про їх скасування належить відмовити.

Щодо позовної вимоги про скасування акту перевірки №11856/20-31-13-15-07/НОМЕР_4 від 07.09.2016, суд зазначає, що вказаний документ є носієм службової інформації, не є рішенням субєкта власних повноважень в розумінні Кас України, а тому не підлягає оскарженню, через що в його скасуванні суд також відмовляє.

Керуючись ст.ст. 2, 8-14, 17, 50, 70, 71, 86, 94, 159, 160-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення, вимоги, акту перевірки відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 29 листопада 2017 року.

Суддя Білова О.В.