Справа № 821/381/17
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
22 листопада 2017 р. Справа № 821/381/17
Колегія Одеського апеляційного адміністративного суду, розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року по справі за адміністративним позовом Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів у рахунок погашення боргу, відмовила в задоволенні апеляційної скарги та залишала в силі рішення суду першої інстанції.
Суть даного спору полягає у тому, що податковий орган просить стягнути з відповідача грошові кошти в рахунок погашення існуючого податкового боргу по податку з доходів фізичних осіб, який виник внаслідок недекларування та несплати відповідачем до бюджету цього податку у зв'язку із отриманням додаткового блага у вигляді суми анульованого банком боргу відповідача за кредитним договором.
Задовольняючи позов ДФС, суд першої інстанції виходив з того, що наявність податкового боргу підтверджується розрахунком виникнення податкового боргу; актом перевірки від 23.12.2013 року №1849/21-03-17-02/НОМЕР_1, податковим повідомленням-рішенням №000014702 від 14.01.2014 року, податковою вимогою №316-23 від 22.01.2016 року, зворотнім боком облікової картки платника податків.
Заперечення відповідача щодо не виникнення в нього обов'язку декларувати в якості доходу суму анульованого банком боргу по кредиту були відхилені судом першої інстанції з посиланням на те, що питання нарахованих відповідачу зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб не охоплюється предметом даного позову, оскільки рішення суб'єкта владних повноважень про донарахування відповідних зобов'язань не є предметом позову у даній справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Вважаю, що такий висновок суду першої інстанції є неправильним, а суд апеляційної інстанції в своїй ухвалі не дав йому належної правової оцінки.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Усупереч зазначеній нормі закону суд першої інстанції не встановив: чи виник у відповідача обов'язок декларувати та сплачувати податок з доходів фізичних осіб з суми анульованого банком боргу за кредитним договором; якщо виник, то в якій сумі і в якому періоді. При цьому відповідач заперечував про виникнення в нього такого обов'язку.
Та обставина, що відповідач не оскаржив винесене щодо нього податкове повідомлення-рішення в судовому порядку, яке суд першої інстанції поклав в основу свого рішення, не є беззаперечним свідченням правомірності позовних вимог податкового органу. Ця обставина не звільняла суд від установлення самого факту порушення відповідачем вимог податкового законодавства з питань декларування та сплати податку з доходів фізичних осіб.
Слід зазначити, що аналогічна правова позиція відображена в постанові Верховного Суду України від 10.09.2009 року у справі за позовом Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області до АКБ "Мрія".
В ухвалі апеляційного суду наведені доводи в обґрунтування факту виникнення у відповідача обов'язку по сплаті до бюджету податку з доходів фізичних осіб з суми анульованого банком боргу за кредитним договором, але вважаю, що вони не підтверджені належними та допустимими доказами.
Так, для встановлення факту виникнення у відповідача вказаного обов'язку, суду необхідно встановити факт дотримання банком приписів п.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, а саме - факт отримання відповідачем від ПАТ «Державний ощадний банк України» повідомлення про анулювання (прощеного) боргу та включення банком суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного).
Якщо факту отримання відповідачем такого повідомлення встановлено не буде, то відповідно до приписів цієї ж норми Податкового кодексу обов'язок по сплаті податку повинен бути покладений на банк.
В ухвалі апеляційного суду є посилання на те, що філія Херсонського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» повідомила відповідача рекомендованим листом від 26.12.2012 року за №26-09/836, що непогашену частину кредитної заборгованості в розмірі 377035,04 грн. було відшкодовано банком за рахунок резерву відповідно до вимог законодавства та відображено цю інформацію у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платника податку і сум утриманих з них податку.
Проте, ні самого повідомлення філії Херсонського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 26.12.2012 року за №26-09/836, ні доказів отримання цього повідомлення відповідачем матеріали справи не містять.
Враховуючи, що апелянт заперечує проти факту виникнення в нього обов'язку по сплаті нарахованого йому податку внаслідок прощення боргу по кредиту, а суд першої інстанції ці обставини не досліджував, вважаю, що суду апеляційної інстанції необхідно було спростувати такі заперечення належними та допустимими доказами, шляхом їх витребовування у банку.
Оскільки факт дотримання банком вимог п.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України щодо повідомлення відповідача про анулювання (прощеного) боргу, як обов'язкової умови для виникнення у відповідача обов'язку по сплаті ПДФО внаслідок списання його боргу по кредиту, залишився не підтверджений належними та допустити доказами, вважаю передчасним висновок апеляційної інстанції про виникненні у відповідача обов'язку по сплаті такого податку.
Якщо б такі докази і були отримані, то постанова суду першої інстанції за результатами її апеляційного перегляду підлягала б зміні з підстав задоволення позовних вимог ДФС.
Суддя К.В. Кравченко