Справа № 363/2297/17
Суддя: Рудюк О. Д.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"20" листопада 2017 р. Справа № 363/2297/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Вишгородської районної адміністрації про скасування державної реєстрації права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про скасування державної реєстрації права власності. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 02.04.2007 року, на підставі договору дарування засвідченого державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори зареєстрованого в реєстрі за №2-951, ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1

23.11.2016 року позивач звернувся до реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про проведення державної реєстрації права власності на вище зазначений будинок, однак отримала відмову в державній реєстрації, оскільки право власності на ? частину вказаного будинку, 25.02.2014 року, на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 26.11.2013 року, зареєстровано за ОСОБА_3 Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 12.11.2014 року рішення Апеляційного суду Київської області від 26.12.2013 року скасовано. За таких обставин позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні 17.10.2017 року позивач заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. В судове засідання 20.11.2017 року позивач не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідач своє право на участь у судовому засіданні не використав про розгляд справи повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи документами.

З урахуванням того, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, суд вважає за можливе розглядати дану справу у його відсутності на підставі поданих доказів, що передбачено ст.128 КАС України.

Суд, заслухавши пояснення позивача, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного.

Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Вишгородським бюро технічної інвентаризації від 30.05.2007 року, ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 02.04.2007 року, являється власником будинку по АДРЕСА_1

03.07.2012 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 та Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування, розподіл будинку в натурі, визнання свідоцтва про право власності на будинок, рішення сільської ради та договору дарування будинку недійсними - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 06.11.2012 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03.07.2012 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано житловий будинок АДРЕСА_1, 1959 року побудови, спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Встановлено факт прийняття ОСОБА_3 спадщини, що лишилось після смерті його матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнано свідоцтво про право власності від 21.10.1999 року, видане Старопетрівськю сільською радою Вишгородського району Київської області на ім'я ОСОБА_2 недійсним в частині ? частини будинку АДРЕСА_1. Визнано недійсним та скасовано рішення виконкому Старопетрівської сільради від 21.09.1999 року №90 в частині ? частини будинку АДРЕСА_1. Визнано договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 02.04.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 недійсним в частині ? частини будинку. Визнано за ОСОБА_3, у порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_5 право власності на ? частину будинку АДРЕСА_1. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

20.02.2013 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Київської області від 06.11.2012 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 26.12.2013 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задоволено частково. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03.07.2012 року скасовано ухвалено по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано житловий будинок АДРЕСА_1, 1959 року побудови, спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Встановлено факт прийняття ОСОБА_3 спадщини, що лишилось після смерті його матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнано свідоцтво про право власності від 21.10.1999 року, видане Старопетрівськю сільською радою Вишгородського району Київської області на ім'я ОСОБА_2 недійсним в частині ? частини будинку АДРЕСА_1. Визнано недійсним та скасовано рішення виконкому Старопетрівської сільради від 21.09.1999 року №90 в частині ? частини будинку АДРЕСА_1. Визнано договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 02.04.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 недійсним в частині ? частини будинку. Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 12.11.2014 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Апеляційного суду Київської області від 26.12.2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20.01.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 03.07.2012 року залишено без змін.

Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №32503928 від 23.11.2016 року, державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_6, ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1

Згідно до п.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що в разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Отже, враховуючи вищевказану норму закону, відмова Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 19.04.2017 року №400 про неможливість скасування права власності за рішенням суду, в зв'язку із звільненням державного реєстратора, є безпідставною.

Крім того, беручи до уваги критерії ч.3 ст.2 КАС України суд, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Згідно до висновку постанови Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 року №П-278/10, встановлено, що з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином суд, виконує завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності прийняття (вчинення) дій, передбаченими ч.3 ст.2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Згідно ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Спосіб захисту у сфері публічно-правових відносин визначає позивач та згідно ч.4 ст.105 КАС України позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, утриматися від вчинення певних дій, виконати зупинену чи не вчинену дію тощо.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.162 КАС України у справах, в яких позивач оскаржує протиправні дії чи бездіяльність відповідача у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

У випадку коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов'язати суб'єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

Втручанням у дискреційні повноваження суб'єкту владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов'язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб'єкта владних повноважень.

Виходячи з вимог ст.11 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача та ухвалити постанову про зобов'язання відповідача повторно розглянути питання щодо скасування державної реєстрації права власності нерухомого майна за ОСОБА_3 з урахуванням висновків суду.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача в даному випадку буде зобов'язання Реєстраційну службу Вишгородської районної адміністрації повторно розглянути питання щодо скасування державної реєстрації права власності нерухомого майна за ОСОБА_3 на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25 лютого 2014 року за № 5004544 з урахуванням висновків суду.

Обрана судом форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Куруючись статтями 2, 26 Закону України«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статею 19 Конституції України, статтями 2, 11, 104-107, 162 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов'язати Реєстраційну службу Вишгородської районної адміністрації повторно розглянути питання щодо скасування державної реєстрації права власності нерухомого майна за ОСОБА_3 на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25 лютого 2014 року за № 5004544 з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Д. Рудюк