Справа № 405/4415/17
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/4415/17
Провадження №2-а/405/178/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2017 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Шумейко Ю.В., Береді Я.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

та представника відповідача Покаленка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кіровоградської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Кіровоградської міської ради, в якому просив зобов'язати відповідача винести рішення, яким визнати недійсним Державний акт № НОМЕР_1 від 04.11.1997 року на право часткової приватної власності на землю за підписом голови Кіровоградської міської ради народних депутатів ОСОБА_5, в якому, як на думку позивача, була допущена помилка, чим порушуються права його (позивача ОСОБА_1.) щодо володіння належною йому земельною ділянкою, тазобов'язати відповідача винести рішення, яким скасувати Державний акт № НОМЕР_1 від 04.11.1997 рокуна право часткової приватної власності на землю за підписом голови Кіровоградської міської ради народних депутатів ОСОБА_5, в якому, як на думку позивача, була допущена помилка, чим порушуються права його (позивача ОСОБА_1.) щодо володіння належною йому земельною ділянкою.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на підставі рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 28.09.1994 року № 713 «Про приватизацію земельних ділянок» було видано Державний акт № НОМЕР_1 від 04.11.1997 року на право приватної власності на землю. Зазначене рішення виконавчого комітету постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.02.2011 року було визнане незаконним та частково скасоване. 26.12.2016 року він (позивач) звернувся до міського голови м. Кропивницький ОСОБА_6 з проханням скасувати Державний акт № НОМЕР_1 від 04.11.1997 року на право часткової приватної власності на землю за підписом голови Кіровоградської міської ради народних депутатів ОСОБА_5, в якому була допущена помилка, чим порушуються його права щодо володіння належною йому земельною ділянкою. Листом від 06.01.2017 року за вих. № 04-19858за підписом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Кіровоградської міської радийомубуло відмовлено у задоволенні його вимоги. Дану відмову позивач вважає незаконною в зв'язку з неправильним трактуванням в листі-відмові його (позивача) вимоги про визнання недійсним акта на земельну ділянку, як вимогу про припинення права власності на земельну ділянку. Також зазначає, що 14.02.2017 року він вдруге звернувся до Кіровоградської міської ради з проханням скасувати Державний акт № НОМЕР_1 від 04.11.1997 року з аналогічних підстав зазначених у попередньому зверненні.Листом від 28.02.2017 року за вих. № 17м-2095Кіровоградської міської ради було відмовлено у задоволенні його вимог з обґрунтуванням, аналогічним викладеному у попередньому листі від 06.01.2017 року за вих. № 04-19858. Позивач ОСОБА_1, посилаючись на положення ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 155, 158 ЗК України, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вважає, що органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями на скасування Державних актів на право приватної власності на землю, а тому вважає відмову Кіровоградської міської ради щодо скасування Державного акту № НОМЕР_1 від 04.11.1997 року на право приватної власності на землю незаконною.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та в його інтересах представник ОСОБА_7 підтримали заявлений позов з підстав, зазначених в ньому, просилипозовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача Кіровоградської міської ради Покаленко В.В. заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю, обґрунтовуючи свою позицію щодо заявлених позовних вимог тим, що державний акт на право приватної власності на землю не є актом, який в межах своїх повноважень приймається органом місцевого самоврядування.Такий акт є документом, який посвідчує право власності на земельну ділянку, тому, на думку представника відповідача, вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача прийняти рішення про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю є незаконними,оскільки прийняття таких рішень виходить за межі повноважень Кіровоградської міської ради.

Заслухавши позивача та і його інтересах представника, заперечення проти позову представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відмову позивачу в задоволені позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Положення ст.6 КАС України є реалізацією ч.1 ст.55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 28.09.1994 року №713 «Про приватизацію земельних ділянок» було передано відповідно до додатку-списку цього рішення міської ради народних депутатів під № 142 ОСОБА_8. та під № 143 ОСОБА_9 безоплатно у приватну (часткову) власність земельну ділянку загальною площею 692,9 кв.м., яка знаходиться по АДРЕСА_1, виходячи з розміру часток у домоволодінні, належних ОСОБА_8 в розмірі 14/25 частин і ОСОБА_9 в розмірі 11/25 частин.

На підставі зазначеного рішеннявиконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 28.09.1994 року №713 Кіровоградською міською радою народних депутатів Кіровоградської області було видано Державний акт на право приватної власності на землю від 04.11.1997 року, серії НОМЕР_2, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_1.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.02.2011 року (справа №2-а-2058/11) було задоволено позов ОСОБА_1, який, відповідно до змісту вказаного судового рішення на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.02.1998 року,є спадкоємцем після смерті його матері ОСОБА_8 14/25 частин житлового будинку по АДРЕСА_1, та було визнано незаконним рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 28.09.1994 року №713 «Про приватизацію земельних ділянок» та скасовано його в частині передачі відповідно до додатку-списку цього рішення міської ради народних депутатів під № 142 ОСОБА_8 та під № 143 ОСОБА_9 безоплатно у приватну (часткову) власність земельної ділянки загальною площею 692,9 кв.м., яка знаходиться по АДРЕСА_1, виходячи з розміру часток у домоволодінні, належних ОСОБА_8 в розмірі 14/25 частин і ОСОБА_9 в розмірі 11/25 частин.

Також судом встановлено, що 26.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до міського голови ОСОБА_6 з заявою за вх. № М-19858 від 26.12.2016 року, в якій, посилаючись на допущену помилку в Державному акті на право часткової приватної власності на землю№ НОМЕР_1 від 04.11.1997 року в частині визначення частки (14/25) у спільній частковій власності, просив скасувати зазначений державний акт, при цьому, у зазначеній заяві ОСОБА_1 свою вимогу, посилаючись на ч. 4 ст. 120 ЗК України, обґрунтовує тим, що його матері ОСОБА_8 належали 7/10 частин домоволодіння № АДРЕСА_2, а 3/10 частин цього ж домоволодіння належали ОСОБА_9,згодом було проведено розділ земельної ділянки між співвласниками, виходячи з розміру первинних 3/10 та 7/10 часток у домоволодінні; в подальшому, на підставі дозволу відділу архітектури Кіровського району м. Кіровограда від 29.08.1975 року, його (позивача) матері та ОСОБА_9 було дозволено провести відповідні добудови, внаслідок чого змінилися частки у спільній частковій власності на 14/25 частин - за ОСОБА_8 і 11/25 частин - за ОСОБА_9 Однак, в Державному акті на право часткової приватної власності на землю № НОМЕР_1 від 04.11.1997 року зазначена не частка - «7/10», яка відповідає пропорційності часток на час набуття права власності частки, а частка «11/25», що є помилкою.

Листом за підписом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_10 (вих. № М-19858 від 06.01.2017 року) ОСОБА_1 у задоволенні його заяви було відмовлено з посиланням на положення ст. 140 ЗК України, яка містить вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку, поряд з цим, Кіровоградська міська рада не має правових підстав, передбачених ст. 140 ЗК України, для припинення права приватної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1.

14.02.2017 року позивач ОСОБА_1 вдруге звернувся до міського голови ОСОБА_6 з заявою за вх. № М-2095 від 14.02.2017 року, в якій, посилаючись на допущену помилку в Державному акті на право часткової приватної власності на землю № НОМЕР_1 від 04.11.1997 року в частині визначення частки (14/25) у спільній частковій власності, просив скасувати зазначений державний акт. Також, ОСОБА_1 у вказаній заяві висловив незгоду з отриманою ним відмовою (вих. № М-19858 від 06.01.2017 року) на попередню заяву від 26.12.2016 року, вказавши на неправильне, як на його думку, трактування в листі-відмові його вимоги про визнання недійсним акта на земельну ділянку, як вимоги про припинення права власності на земельну ділянку.

Листом за підписом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_10 (вих. № М-2095 від 28.02.2017 року) ОСОБА_1 у задоволенні його заяви від 14.02.2017 року було відмовлено з посиланням на підстави, аналогічні зазначеним у листі за вих. № М-19858 від 06.01.2017 року.

При цьому, судом відзначається, що, оскільки, питання, яке було поставлено у зверненнях ОСОБА_1 стосувалось реалізації повноважень виконавчих органів ради щодо сфери регулювання земельних відносин, таким чином уповноваженою особою на підписання відповіді на звернення громадян був заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів ОСОБА_10

Тим самим, судом також відзначається, що на час розгляду даної справи державний акт на право приватної власності на землю від 04.11.1997 року № НОМЕР_1 є чинним, в той час якрішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 28.09.1994 року № 713, в частині, яка булапідставою для видачі вказаного акту, скасоване постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.02.2011 року.

Відповідно до положень Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 року № 15-92, які були чинними на час прийняття виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради народних депутатів рішення від 28.09.1994 року № 713 «Про приватизацію земельних ділянок», повноваженнями щодо передачі громадянам України земельних ділянок були наділені відповідні ради народних депутатів. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчувались відповідною Радою народних депутатів, про що робився запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЗК України від 18.12.1990 року № 561-XII (у редакції, яка була чинною на час видачі спірного державного акту на право приватної власності на землю) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Таким чином, державні акти на право приватної власності на землю є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі рішень органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, так і самі акти на право власності на землю.

За таких обставин, враховуючи скасування в судовому порядку рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради народних депутатів від 28.09.1994 року № 713 в частині передачі ОСОБА_8 відповідної частки земельної ділянки, виникло питання чинності на даний час державного акту на право приватної власності на землю від 04.11.1997 року № НОМЕР_1.

Вказана обставина й стала підставою звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом з метою зобов'язання органу місцевого самоврядування відновити порушене, як на думку позивача, його правовласності на земельну ділянку в частині визначення її розміру (частки).

Разом з тим, суд не погоджується з обраним позивачем способом захисту порушеного права, шляхом зобов'язання Кіровоградської міської ради своїм рішенням визнати спірний державний акт на право приватної власності на землю недійсним та скасувати його, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», який (Закон) визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно зі ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, кім випадків, передбачених цим Законом.

При встановленні результатів голосування від загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Виключний перелік питань, які вирішуються та входять до компетенції сільських, селищних, міських рад наведено у ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», при цьому, вказаною нормою не передбачено наділення відповідних рад повноваженнями щодо прийняття рішення про скасування документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку та його державної реєстрації, яким і є спірний державний акт на право приватної власності на землю від 04.11.1997 року № НОМЕР_1.

Тим самим, відзначається, що державний акт про право власності на земельну ділянку не є актом міської ради, а є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку і видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту свого невизнаного права (спір щодо розміру частки земельної ділянки), передбачений п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України у вигляді вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення, яким визнати недійсним та скасувати державний акт на право приватної власності на землю від 04.11.1997 року НОМЕР_3, є помилковим, враховуючи те, що відповідач Кіровоградська міська рада, як суб'єкт владних повноважень, не наділений повноваженнями з прийняття такого роду рішень.

При цьому, суд, враховуючи природу та підстави спору, який виник з приводу чинностідержавного акту на право приватної власності на землю від 04.11.1997 року № НОМЕР_1, констатує, що жодна з наведених у ч. 4 ст. 105 КАС України вимог, які може містити адміністративний позов, перелік яких є вичерпним, не може забезпечити відновлення порушеного, як на думку позивача, його права часткової приватної власності на земельну ділянку.

Поряд з цим, з метою забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, шляхом звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, які виникли, зокрема, з земельних відносин, а також судовий розгляд його вимог, суд вважає за необхідне роз'яснити останньому право на звернення за захистом своїх цивільних прав та інтересів до суду в порядку цивільного судочинства, скориставшись способами захисту цивільних прав та інтересів,передбачених ч. 2 ст. 16 ЦПК України.

Згідно з правовою позицією Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладеною у постанові від 01.07.2015 року (справа № 6-319цс15) судам підсудні справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

З урахуванням такого висновку Конституційного Суду України,у зв'язку з прийняттям суб'єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, у сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов'язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України від 16.12.2015 року (справа № 6 - 2510 цс 15), прийнятим на спільному засіданні Судових палат у цивільних, адміністративних та господарських справах,рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта, вичерпує свою дію після його реалізації, а вимоги про визнання такого рішення незаконним повинні розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права за п. 10 частини другої статті 16 ЦК України та повинна пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства.

Після оцінки фактичних обставин справи та визначення їх правового характеру суд вважає, що у задоволенні заявлених позивачем ОСОБА_1 позовних вимог щодо зобов'язання відповідача винести рішення, яким визнати недійсним, а такожзобов'язання відповідача винести рішення, яким скасувати державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_3 від 04.11.1997 року слід відмовити.

Витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн. при зверненні до суду з даним адміністративним позовом слід вважати фактично понесеними позивачем ОСОБА_1

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 6, 11, 69, 71, 94, 158-163, 167, 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кіровоградської міської ради про зобов'язання Кіровоградську міську раду вчинити дії, а саме: винести рішення, яким визнати недійсним та скасувати Державний акт НОМЕР_3 від 04.11.1997 року на право приватної (часткової) власності на землю за підписом голови Кіровоградської міської ради народних депутатів ОСОБА_5, - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м.Кіровограда шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги, у разі застосування судом ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова