Справа № 672/1464/17
Суддя: Шинкоренко С. В.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№672/1464/17
Провадження №2-а/672/23/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2017 р. м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., представника позивача ОСОБА_1,, представника відповідача Шкробот М.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городку адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області

про призначення пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2017 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача про призначення пенсії. В обґрунтування своїх вимог позивач пояснив суду, що відповідачем йому було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру (в редакції Закону № 2663-111 від 12.07.2001), у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати.

Позивач посилається на те, що відповідачем йому було безпідставно відмовлено у призначенні пенсії даного виду і такі дії є незаконними.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просить суд визнати протиправними дії Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області щодо відмови в призначенні пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру (в редакції Закону № 2663-111 від 12.07.2001), у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати та зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_3 пенсію за вислугу років ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру (в редакції Закону № 2663-111 від 12.07.2001), у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати з 01.09.2017 р.

Представник відповідача - Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області Шкробот М.Т в судовому засіданні проти позову заперечила в повному обсязі, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Додатково пояснила, що призначення позивачу пенсії неможливо, оскільки відповідно до п.5 Прикінцевих Положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 01.03.2015 р. передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 р. закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 01.06.2015 р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне грошове утримання призначалося відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру"….

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 дійсно розпочав працювати в органах прокуратури Хмельницької області з 07.02.2000 р. та на даний час перебуває на посаді першого заступника керівника Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області, що підтверджується копією трудової книжки та копіями відповідних наказів (а.с.23-27).

01.09.2017 р. позивач звернувся до Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру (в редакції Закону № 2663-111 від 12.07.2001), у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати.

Рішенням Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №4892/02 від 08.09.2017 р. відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Дане рішення мотивоване тим, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначаються пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Крім того, вказується, що у позивача відсутній мінімально необхідний загальний трудовий стаж - 23 роки, тоді як страховий стаж позивача становить 22 роки 2 дні (з врахуванням періоду навчання )(а.с.15).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII, (в редакції Закону № 2663-111 від 12.07.2001), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включається всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Ч. 2 ст. 50-1 цього Закону визначено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ від 08.07.2011, який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років, яка призначається прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Відповідно до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, у редакції Закону № 3668-VІ, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2001, страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Отже, з 01.10.2011 положення ч. 1 ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо призначення прокурорам і слідчим пенсії за вислугу років у розмірі не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку, втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті.

Згідно з нормами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ, в редакції, чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії, внесено зміни до ч. 15 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

01.04.2015 набув чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який встановлює низку змін до законів, що регулюють питання пенсійного забезпечення громадян, зокрема, з 01.01.2015 розмір пенсії за віком та вислугою років, які призначаються за нормами Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, становить 60 відсотків заробітної плати.

П.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України, зокрема «Про прокуратуру».

Закон від 02.03.2015 № 213-VIIІ не скасовано, його положення (у частині, що стосуються спірних правовідносин) не визнано неконституційними, а до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII

Висновок про правозастосування у цьому питанні сформульовано в постанові Верховного Суду України від 24.05.2016 у справі № 333/6710/15-а, який відповідно до ч. 2 ст. 161 КАС України, суд враховує при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, в абзаці п'ятому пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.10.1997 № 4-зп, у справі про набуття чинності Конституцією України вказано, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не визначено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Таким чином, за вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про застосування до спірних правовідносин нормативних актів, що діяли на час їх виникнення (01.09.2017, день звернення позивача із заявою до відповідача), а саме, ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, відповідно до якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 01.10.2016 по 30.09.2017 - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Разом з тим, відповідно до пенсійної справи позивача, яку було оглянуто в судовому засіданні, встановлено, що останній на час звернення до Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області мав загальний трудовий стаж 22 роки 2 дні (з врахуванням періоду навчання у вищому навчальному закладі), що вбачається з копії довідки про розрахунок стажу позивача (а.с.44).

Слід також зазначити, що позивач наполягає на призначенні йому пенсії на підставі Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ в редакції Закону України № 2663-ІІІ від 12.07.2001, у призначенні якої позивачу було відмовлено, у зв'язку з чим, на думку позивача порушено і ст. 22 Коституції України.

Однак, доводи позивача щодо звуження змісту та обсягу права на призначення пенсії за вислугу років є необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, яка діяла в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001 з 26.07.2001 до 01.10.2011 (в редакції Закону №3668-VI від 08.07.2011), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Проте, частини перша статті 50-1 цього Закону була замінена двома частинами згідно з Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI, відповідно до яких прокурори і слідчі мали право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення по 30.09.2011 вислуги років не менше 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років. З 0.10.2016 по 30.09.2017 - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років.

Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії».

Отже, у прокурорів та слідчих, які в період часу з 26.07.2001 до 01.10.2011 мали стаж роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі зазначеної вище норми права ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001. При цьому, таке право у зазначених осіб виникло незалежно від того чи фактично воно було реалізовано шляхом звернення до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії.

Як вбачається з досліджених у судовому засіданні матеріалів справи, позивач, у період часу з 26.07.2001 по 01.10.2011, не мав необхідного стажу роботи для призначення пенсії за віком, а отже у позивача не виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001.

Також є необґрунтованими доводи позивача про порушення його прав, гарантованих статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з посиланням на правову позицію Європейського суду з прав людини, яка полягає у тому, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. З цих підстав позивач зазначив, що в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, перебуваючи на службі в органах прокуратури, він мав законні сподівання отримати пенсію за вислугу років при досягнення 20 річного стажу, на умовах ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ(в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001), і які були в подальшому звужені ст. 86 Закону України «Про Прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити те, що будь-яке «сподівання» не є правом у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України. Сутність цього поняття полягає в тому, що виправдане очікування особи щодо досягнення певної мети повинно ґрунтуватися на положеннях національного законодавства, отже «сподівання» буде «законним» до тих пір, поки воно ґрунтується на законі. У свою чергу, законодавчі норми щодо соціально-економічних прав не є абсолютними та можуть змінюватися в залежності, зокрема, від економічного становища в державі ( ухвала у справі «Великода проти України» від 03.06.2014).

Ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем не доведено протиправність дій відповідача при розгляді його заяви від 01.09.2017 про призначення пенсії на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, суд не вбачає підстав для задоволення даного позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.19, 46 Конституції України, ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", ст.ст. 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Городоцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про призначення пенсії - відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня її проголошення, однак якщо учасники процесу не були присутні у судовому засіданні під час її проголошення - вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови суду виготовлено 28.11.2017 р.

Суддя: