Справа № 803/1085/17
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10479/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо відмови йому в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області від 24 липня 2017 року; зобов'язання розглянути заяву від 27 червня 2017 року в порядку, встановленому приписами конституції України, ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року у задоволенні заявленого позову відмовлено повністю.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив позивач, який посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким заявлений позов задовольнити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відмова ГУ Держгеокадастру у Волинській області в наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення не ґрунтується на вимогах закону та суперечить приписам ст.ст. 14, 41 Конституції України, ст.ст. 22, 116, 118, 121 Земельного кодексу України. При цьому, вищевказаними нормами передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні спірного дозволу, а наведена відповідачем підстава для відмови не передбачена нормами ст. 118 ЗК України. За таких обставин відповідачем безпідставно відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені. Зауважив, що відповідач порушив вимоги Земельного кодексу України, безпідставно відмовивши ОСОБА_1 у наданні дозволу.

Представник відповідача Хитрик Н.В. заперечила щодо задоволення апеляційної скарги та зазначила, що відповідач діяв на підставі чинного законодавства і підстав для задоволення позову немає.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в межах наведених у ній доводів, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області з письмовою заявою від 27.06.2017 (вх. № Р-4167/0/5-17 від 28.06.2017) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, яка знаходиться на території Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області (а.с. 38), додавши до заяви копії паспорта, посвідчення учасника бойових дій, картки фізичної особи-платника податків, рішення Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області «Про погодження виділення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Звиняченської сільської ради» № 19/3від 07.10.2016, роздруківку з кадастрової карти із зазначенням у ній бажаного місця розташування земельної ділянки та її орієнтовного розміру (а. с. 39-50).

Листом від 24.07.2017 № Р-4167/0-3215/0/6-17 відповідач повідомив позивача про те, що на сайті Головного управління Держгеокадастру у Волинській області у розділі «Перелік земельних ділянок для безоплатної передачі у власність» розміщено перелік ділянок, які мають надаватися безоплатно у власність громадянам протягом ІІІ кварталу 2017 року. Оскільки, у зазначеному переліку відсутні земельні ділянки в межах Звиняченської сільської ради Горохівського району, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу у власність для ведення особистого селянського господарства не є можливим (а.с. 51).

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що ч. 7 ст. 118 ЗК України є відсильною, яка вказує на те, що підставою для відмови відповідного органу виконавчої влади у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, у даному випадку місце розташування земельної ділянки, щодо якої звернувся позивач, не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, оскільки, зазначена земельна ділянка відповідно до постанови КМ України № 413 від 07.06.2017 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» та наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 22.06.2017 не входить до переліку земельних ділянок, які можуть бути передані у власність громадянам у III кварталі 2017 року на території Волинської області.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції вірними та обґрунтованими, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗК України земельні ділянки, громадяни України мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Частиною 4 статті 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пунктом «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Постановою КМ України № 413 від 07.06.2017 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та схорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» затверджено Стратегію удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними (далі - Стратегія), яка набрала чинності 17.06.2017.

У розділі «Мета Стратегії» вказано, що метою Стратегії є створення сучасної, прозорої і дієвої системи управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності, спрямованої на забезпечення захисту інтересів суспільства (насамперед учасників антитерористичної операції), територіальних громад та держави, а також раціонального та ефективного функціонування сільськогосподарських регіонів з урахуванням потреб розвитку населених пунктів, запобігання деградації земель, необхідності забезпечення продовольчої безпеки держави.

Розділом «Система організації процесу виконання Стратегії» визначено, що Держгеокадастр та його територіальні органи під час передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність в межах норм безоплатної приватизації повинні:

формувати перелік земельних ділянок та визначати площу земельних ділянок, яка передається в межах норм безоплатної приватизації на території відповідної області, за такою формулою:

Sбп = Sаук х 0,25;

де Sбп - площа земельних ділянок, яку пропонується передати безоплатно у власність на території відповідної області;

Sаук - площа земельних ділянок, право оренди та/або емфітевзису на яку було продано на території відповідної області у кварталі, що передував поточному кварталу;

щокварталу за 10 днів до закінчення поточного кварталу оприлюднювати перелік земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за зазначеною формулою), на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок;

надавати дозволи на розроблення документації із землеустрою та передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації відповідно до зазначених переліків, насамперед учасникам антитерористичної операції;

враховувати позицію відповідної сільської та селищної ради під час надання (передачі) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність громадян.

Отже, з моменту набрання чинності постановою КМ України № 413 від 07.06.2017 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» надання дозволів на розроблення документації із землеустрою та передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації, в т.ч. учасникам АТО, може здійснюватися лише відповідно до переліків земельних ділянок, які пропонується передавати у наступному кварталі (розрахованих за формулою і оприлюднених на офіційних веб-сайтах територіальних органів Держгеокадастру за місцем розташування земельних ділянок).

22.06.2017 на виконання постанови КМ України № 413 від 07.06.2017 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» відповідачем видано наказ № 113 «Про затвердження переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам у III кварталі 2017 року на території Волинської області» (а.с. 52-53).

Зазначена позивачем ділянка не входить до цього переліку.

Цей факт не заперечується і апелянтом.

Вказаний перелік оприлюднений на офіційному веб-сайті ГУ Держгеокадастру у Волинській обл.

Отже, ГУ Держгеокадастру у Волинській області при розгляді заяви ОСОБА_1 мало право надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою тільки щодо ділянки, яка вказана у цьому переліку.

Оскільки така ділянка не вказана у переліку як така, що пропонується для передачі, місце розташування об'єкта не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, зокрема, постанови КМ України № 413 від 07.06.2017 та наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області № 113 від 22.06.2017, що є обов'язковим для виконання актами нормативного характеру.

Отже, відповідач не порушив вимог ч. 7 ст. 118 ЗК України в частині підстав відмови у наданні вказаного дозволу.

В частині доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що місце розташування земельної ділянки, щодо якої звернувся позивач, не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, оскільки, зазначена земельна ділянка відповідно до постанови КМ України № 413 від 07.06.2017 «Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними» та наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області № 113 від 22.06.2017 не входить до переліку земельних ділянок, які можуть бути передані у власність громадянам у III кварталі 2017 року на території Волинської області.

При цьому наказ ГУ Держгеокадастру у Волинській області № 113 від 22.06.2017 у встановленому порядку не скасований і є чинним.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Таким чином, заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року у справі № 803/1085/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 28 листопада 2017 року.