Справа № 453/699/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10844/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Носа С.П., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора СР ПП №2 Сколівського ВП ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Інспектора СР ПП №2 Сколівського ВП ОСОБА_3, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову БР №133810/437 від 06.05.2017 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором СР ПП №2ПП Сколівського ВП ОСОБА_3 щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,2 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.05.2017 інспектором СР ПП №2ПП Сколівського ВП ОСОБА_3 винесено постанову БР №133810/437 про накладення на нього адміністративного стягнення за здійснення обгону транспортного засобу ближче ніж 50 м до пішохідного переходу, а також за перетин суцільної лінії дорожньої розмітки, відтак за порушення пунктів 1.1, 14.6 в Правил дорожнього руху. Відповідачем було складено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення, яку він відмовився підписати, оскільки жодного правопорушення не вчиняв і винесена постанова є протиправною. 09.06.2017 року на його домашню адресу надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього 850 грн. (подвійного розміру внесеного відповідачем штрафу), на підставі оскаржуваної ним постанови. Оскільки йому не був відомий зміст постанови інспектора Джуса А.П., яку той виніс 06.05.2017 року, так як від підписання він відмовився, а копію її не надали та не надіслали поштовим відправленням. 13.06.2017 року він звернувся до державного виконавця та отримав копію оскаржуваної постанови. Окрім того, вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки інспектором всупереч тлумаченням, визначеним Рішенням Конституційного суду України у справі №1-11/2015 від 26.05.2015 застосовано скорочене провадження. Вважає, що постанова не відповідає вимогам, встановленим законом, тому є протиправною.

Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 26.09.2017 в задоволенні позову відмовлено, оскільки суд прийшов до висновку, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, так як вважає, що прийняте рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, зокрема, що судом не встановлено, яким саме технічним засобом здійснювався запис, коли він проводився і чому перерваний саме на моменті складання відповідачем постанови БР № 133810/437. Вважає, що ні матеріалами справи, ані долученим відео не підтверджено факт скоєння ним адміністративного правопорушення.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши апеляційну скаргу в межах її доводів, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно постанови серії БР №133810/437 від 06.05.2017, винесеної інспектором СР ПП №2ПП Сколівського ВП ОСОБА_3 на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), яке проявилось в тому, що 06.05.2017 близько 21:15 год. на автодорозі Київ-Чоп в с. Дубина Сколівського району Львівської області ОСОБА_2 здійснив обгін транспортного засобу ближче ніж 50 м до пішохідного переходу та перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив вимоги п. 14.6 «в», п.1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не представлено жодних переконливих доказів його невинуватості, натомість відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим на підставі такого.

Так, згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, колегія суддів перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що 06.05.2017 близько 21:15 год. на автодорозі Київ-Чоп в с. Дубина Сколівського району Львівської області здійснив обгін транспортного засобу ближче ніж 50 м до пішохідного переходу та перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив вимоги п. 14.6 «в» та п.1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху.

Згідно підпункту "в" п. 14.6 Правил дорожнього руху обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Пункт 1.1 розділу 34 ПДР визначає, що горизонтальна розмітка має, зокрема, таке значення: (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей;

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до вимог ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Тобто, вчинення порушення правил дорожнього руху належить до випадків скороченого провадження на які вказав Конституційний Суд України в рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/15, а тому Національна поліція діє в межах наданих повноважень, приймаючи постанову про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Досліджуючи в суді апеляційної інстанції відеозапис з відеореєстратора з місця розгляду справи про адміністративне правопорушення вбачається, що автомобіль під керуванням позивача здійснив обгін ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті та, здійснюючи такий обгін, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, після чого побачивши, що патрульний автомобіль, увімкнувши проблискові маяки синього та червоного кольору, здійснив розворот, позивач здійснив зупинку керованого ним транспортного засобу та увімкнув аварійну сигналізацію. Факт самостійної зупинки позивача є непрямим доказом того, що йому було зрозуміло, що саме порушення ним правил дорожнього руху стало причиною увімкнення на патрульному автомобілі проблискових маячків та здійснення розвороту. Наведене підтверджується і тим, що автомобіль під керуванням позивача не був єдиним автомобілем на дорозі під час здійснення маневру обгону, а попутною смугою, якою рухався позивач, рухалась колонна автомобілів, проте жоден з цих водіїв на включення патрульними проблискових маячків на автомобілі та зміну напрямку руху не сприйняв як вимогу для зупинки транспортного засобу.

З огляду на досліджений відеозапис фіксації правопорушення колегія суддів приходить до переконання про підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, визначеного частинами 1 та 2 ст. 122 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, що суд першої інстанції хибно вказав, що його зупинила поліція, оскільки згідно пункту 8.9. ПДР вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Також спростовуються доводи апелянта, що він самостійно здійснив зупинку ТЗ на правому узбіччі на виконання вимог ПДР після увімкнення патрульними проблискових маячків одразу червоного і синього кольорів, які зобовязують водіїв зупинитися біля правого краю проїзної частини.

Згідно абз. 3 пункту 3.2 ПДР якщо на транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов'язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов'язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

З аналізу наведених положень колегія суддів наголошує, що на увімкнені проблискові маячки синього і червоного кольору на дорозі з розділювальною смугою вимогу про зупинку транспортного засобу зобов'язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку, а не в протилежному. Тобто позивач, рухаючись назустріч патрульному автомобілю, у такому випадку не мав обовязку зупиняти транспортний засіб біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі), а тим більше вмикати аварійну сигналізацію.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів відхиляє решта доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають.

Враховуючи наведені встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що відповідачем доведено правомірність винесення інспектором патрульної поліції на місці вчинення адміністративного правопорушення оскаржуваної постанови БР №133810/437 від 06.05.2017 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,2 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд апеляційної інстанції

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Сколівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2017 року у справі № 453/699/17 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повний текст виготовлено 30.11.2017.