Справа № 813/3249/17
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року справа № 813/3249/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі :

головуючий суддя Кухар Н.А.

секретар судового засідання Телиця О.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Львівській області про визнання наказу протиправним, поновлення на службі, в якій позивач просить суд:

1) Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 2785 від 23.08.2017 року "Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП" ;

2) Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області № 703 о/с від 06.09.2017 року винесеного у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби;

3) Поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області з 06 вересня 2017 року.

4) Стягнути з Головного управління Національної поліції України у Львівській області на користь ОСОБА_1, середньомісячну зарплату за час вимушеного прогулу з 06 вересня 2017 року по день ухвалення постанови.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що спірні накази прийняті з порушеннями чинного законодавства, а також суперечать дійсним обставинам, відтак, підлягають скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить суд позов задовольнити

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, заперечень на позовну заяву не подав, належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

23 серпня 2017 року Головним управлінням Національної поліції у Львівській області було прийнято наказ № 2785 Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП за грубе порушення службової дисципліни, зокрема основних обовязків поліцейського, передбачених ст. 18 Закону України Про Національну поліцію в частині неухильно дотримання положень Конституції України, законів України, та нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського вимог п.2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, що виразилось у перебуванні на службі у стані наркотичного сп' яніння, на слідчого СВ Жидачівського відділення поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1, накладено дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

06 вересня 2017 року Головним управлінням Національної поліції у Львівській області було прийнято наказ № 703о/с По особовому складу у відповідності до Закону України Про Національну поліцію 02.07.2015 року № 580- VІІІ, звільнено зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 за п.6 ч.1 ст.77 у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Не погодившись з такими наказами позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті суд керувався наступним.

Судом встановлено, що 15.08.2017 року Головним управління Національної поліції у Львівській області було видано наказ № 2685 Про призначення службового розслідування, зі змісту якого вбачається, що 15 серпня 2017 року мобільною групою ВІОС УКЗ ГУНП у Львівській області, виявлено слідчого СВ Жидачівського відділення поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1, який перебував на службі, в робочому кабінеті з ознаками наркотичного сп' яніння.

В ході службового розслідування згідно висновку встановлено, що слідчий СВ Жидачівського відділення поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_1, як працівник поліції, будучи зобовязаним, відповідно до ст.18 ЗУ "Про національну поліцію" , неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, 15.08.2017 року перебував на службі у стані наркотичного сп' яніння, чим допустив грубе порушення п.2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179.

У Висновку встановлено, що згідно протоколу обовязкового попереднього психіатричного огляду від 15.08.2017 року, виданого Центром психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору Державної установи «Територіальне медичне обєднання МВС України по Львівській області» ОСОБА_1, встановлено діагноз «стан наркотичного спяніння». У звязку з письмовою відмовою ОСОБА_1, проходити лабораторне дослідження (здати сечу), начальником вказаного медичного закладу ОСОБА_3, о 12:14 цього ж дня, ОСОБА_1, скеровано на обстеження, на стан наркотичного спяніння у КЗ ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежень » по вул. Лепкого 6, м. Львова, де ОСОБА_1, згідно консультаційного висновку спеціаліста, від лабораторного дослідження категорично відмовився.

Згідно статті 19 Закону України Про Національну поліцію № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не був затверджений, на поліцейських відповідно до пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Закону України Про Національну поліцію від 23 грудня 2015 року № 901-VIII поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Стаття 2 Дисциплінарного статуту передбачає, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, а згідно частини 1 статті 5 вказаного Статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобовязує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоровя, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, обєктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх обєднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, повязані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такий вид дисциплінарних стягнень, зокрема, як звільнення з посади.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначено, зокрема, що з метою зясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Під час розгляду справи, позивач зазначив, що не вчиняв жодного дисциплінарного проступку, який міг би бути підставою для застосування дисциплінарного стягнення, оскільки на момент події, що описана у Висновку службового розслідування, не перебував у стані наркотичного сп'яніння.

Матеріалами справи підтверджено, що від ОСОБА_1 відібрано письмові пояснення (а.с. 17), за змістом яких останній відмовився від надання пояснень згідно ст. 63 Конституції України.

Протоколом обовязкового попереднього психіатричного огляду Центру психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору Державної установи «Територіальне медичне обєднання МВС України по Львівській області» від 15.08.2017 року встановлено, діагноз стан наркологічного спяніння (від експертизи відмовився), скерований у ЛОКНД.

Згідно консультаційного висновку спеціаліста Львівського обласного центру превенції та терапії узалежнень від 15.08.2017 року встановлено, що «наркологічний анамнез не розкриває».

Проте, з метою уникнення конфліктних ситуацій та встановлення істини, самостійно звернувся до спеціалізованої установи із заявою про проходження наркологічного огляду.

Так, в матеріалах справи міститься сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 10 ААE № 515325 від 28.08.2017 року (а.с.23), відповідно до якого встановлено: наркологічні протипоказання до провадження керування транспортним засобом не виявлено.

Відповідно до Інструкції «Про порядок проведення обов'язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів у системі МВС України» затвердженої наказом МВС України від 03.11.2003 року № 1296, встановлено, обов'язкові попередні (перед початком діяльності) та періодичні (у процесі діяльності) психіатричні огляди громадян з метою встановлення придатності особи до виконання окремих видів діяльності (професії, роботи, служби) з особливими вимогами до стану її психічного здоров'я проводяться відповідно до Закону України "Про психіатричну допомогу", постанови Кабінету Міністрів України від 27 вересня 2000 року N 1465 "Про затвердження Порядку проведення обов'язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів і переліку медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка проводить цю діяльність, або оточуючих".

Згідно протоколу обовязкового попереднього психіатричного огляду Центру психіатричної допомоги та професійного психофізіологічного відбору Державної установи «Територіальне медичне обєднання МВС України по Львівській області» від 15.08.2017 року, лікар психіатр заповнив лише пункти 3.1. та 3.4 цього протоколу без заповнення інших пунктів, на підставі яких робить відповідно висновки.

Наказом МОЗ України від 17.01.2002 року № 12 затверджена Інструкції про проведення обов'язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів. Згідно даної інструкції встановлено обов'язкові попередній (перед початком діяльності) та періодичний (у процесі діяльності) психіатричні огляди громадян проводяться з метою встановлення придатності особи до виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби) з особливими вимогами до стану її психічного здоров'я, для вирішення питання про наявність або відсутність у неї психіатричних протипоказань згідно з Порядком і переліком, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.09.2000 N 1465 "Про затвердження Порядку проведення обов'язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів і переліку медичних психіатричних протипоказань щодо виконання окремих видів діяльності (робіт, професій, служби), що можуть становити безпосередню небезпеку для особи, яка провадить цю діяльність, або оточуючих" (надалі - перелік протипоказань). Обов'язкові попередній та періодичний психіатричні огляди проводяться лікарем-психіатром у державних та комунальних психіатричних закладах, закладах охорони здоров'я, що мають у своєму складі спеціалізовані психоневрологічні центри, відділення, кабінети (далі - психоневрологічні заклади), та надають психіатричну допомогу за місцем проживання громадян.

Судом встановлено, що в даній інструкції не згадується про встановлення наркологічного спяніння лікарем.

Згідно листа Державної установи «Територіальне медичне обєднання МВС України по Львівській області» від 04.09.2017 року № 33/34-554 адресованому ОСОБА_1, вбачається, що останній відмовився від обстеження на стан наркотичного спяніння та був скерований у Львівський обласний клінічний наркологічний диспансер для обстеження на стан наркотичного спяніння, однак результатів станом на 01.09.2017 року не надав.

Згідно листа Державної установи «Територіальне медичне обєднання МВС України по Львівській області» від 11.09.2017 року № 33/34-580 адресованому адвокатові ОСОБА_2, вбачається, що громадянин ОСОБА_1, відмовився від проходження огляду, у лікаря виникли певні підозри про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного спяніння та такий був скерований у спеціалізований медичний заклад ОКЗ ЛОР «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер».

Враховуючи наведене у матеріалах справи знаходяться листи Державної установи «Територіальне медичне обєднання МВС України по Львівській області», в одному йдеться про те, що ОСОБА_1, відмовився від обстеження на стан наркотичного спяніння, а в іншому відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Позивач до матеріалів справи було долучено довідки Жидачівської центральної районної лікарні від 04.09.2017 року № 12, з якої вбачається що на обліку у психіатра та нарколога не знаходиться, лист КЗ ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» за вх.01-10/146 від 04.09.2017 року з якої вбачається що на диспансерному обліку в закладі не перебуває.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Суд звертає увагу на ту обставину, що ні Висновок службового розслідування, ні спірні накази не містять жодних посилань на будь-яке дослідження вказаних вище складових: керівником не враховано та не досліджено ступінь тяжкості проступку; не враховано усіх обставин події; не визначено та не описано будь-якої ймовірної чи наявної шкоди; не враховано попередньої поведінки особи, оскільки позивач як працівник правоохоронного органу мав позитивну характеристику; не встановлено факту визнання вини; не з'ясовано становлення позивача до виконання службових обов'язків.

Суд звертає увагу на наступні критерії оцінки правомірності рішень, у даному випадку наказів про звільнення позивача з правоохоронного органу.

Критерій обґрунтованості рішення - прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії. Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

На переконання суду, відповідачем не дотримано даного критерію при прийнятті спірних наказів про звільнення позивача, оскільки при проведенні службового розслідування відповідачем не враховувалися усі обставини, що мають значення для прийняття об'єктивного рішення.

Критерій пропорційності - пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Щодо даного критерію суд зазначає, що цей критерій відображає принцип пропорційності (адекватності). Дотримання принципу пропорційності особливо важливе при прийняті рішень або вжитті заходів, які матимуть вплив на права, свободи та інтереси особи. Метою дотримання цього принципу є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб'єкта владних повноважень, та інтересами конкретної особи. Принцип пропорційності, зокрема, передбачає, що: 1) здійснення повноважень, як правило, не має спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, яких заплановано досягти; 2) якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи чи інтереси осіб, то такі обмеження мають бути виправдані необхідністю досягнення важливіших цілей; 3) несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути значно меншими від тієї шкоди, яка могла б настати за відсутності такого рішення чи дії; 4) для досягнення суспільно-корисних цілей необхідно обирати найменш «шкідливі» засоби.

Таким чином, принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.

На переконання суду, відповідачем не дотримано даного критерію при винесенні спірних наказів, оскільки останнім не враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Також відповідачем не наведено жодних обґрунтувань щодо необхідності (доцільності) застосування до позивача найбільш суворого виду дисциплінарного стягнення - звільнення з правоохоронного органу.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність наказів Головного управління Національної поліції у Львівській області №2785 від 23.08.2017 р. Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП та наказу №703 о/с від 06.09.2017.

Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

У постанові Верховного Суду України від 21.05.2014 у справі № 6-33цс14 зазначається, що у разі встановлення факту звільнення без законної підстави або з порушенням передбаченого законом порядку, суд зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі.

Так, як в судовому засіданні повністю спростовано підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відтак ОСОБА_1 має бути поновлено судом на попередній роботі - на посаді слідчого СВ Жидачівського відділення поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області з 21.11.2017 року.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Як встановлено судом, тривалість вимушеного прогулу позивача склала 53 робочих днів, останній робочий день 06.09.2017 року по день ухвалення рішення у справі 21.11.2017 року.

Згідно довідки Головного управління Національної поліції у Львівській області, кількість робочих днів відповідає кількості календарних днів у липні та серпні, позивач у липні 2017 року отримав заробітну плату у розмірі 9 746, 65 грн., у серпні 2017 року отримав 7 166,59 грн., судом встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 393, 33 грн., відтак, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.09.2017 року по 21.11.2017 року складає 14 457, 87 грн. (53 робочі дні х 393, 33 = 20846, 49 грн.).

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі як законні та обґрунтовані.

Пунктами 2 та 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

За таких обставин суд вважає за необхідне допустити постанову до негайного виконання у частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст. ст. 159- 163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №2785 від 23.08.2017 р. Про накладення дисциплінарного стягнення на працівника Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №703 о/с від 06.09.2017 р про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого слідчого відділення Жидачівського відділення поліції Стрийського відділу поліції ГУНП з 07.09.2017 р.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 20846,49 (двадцять тисяч вісімсот сорок шість грн., 49коп) з відрахуванням податків, зборів та обовязкових платежів.

Постанову суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 8456,62 ( вісім тисяч чотириста пятдесят шість грн., 62 коп ) грн. звернути до негайного виконання.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 27 листопада 2017 року.

Суддя Кухар Н.А.