Справа № П/811/1438/16
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2017 рокусправа № П/811/1438/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування висновку службового розслідування, наказів, поновлення на посаді та зобов'язання виплатити кошти,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у жовтні 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправним висновок службового розслідування за фактом надзвичайної події за участю ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 05 вересня 2016 року та скасувати його як незаконний в частині, що стосується позивача; визнати протиправним пункт 2 наказу т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області № 584 від 05.09.2016 «Про порушення службової дисципліни ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та покарання винних» про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції та скасувати його як незаконний; визнати протиправним наказ т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області № 220 о/с від 21.09.2016 «По особовому складу», яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 21 вересня 2016 року та скасувати його як незаконний; поновити на службі в Національній поліції України; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області виплатити грошове утримання за час вимушеного прогулу.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з пунктом 2 наказу т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області «Про порушення службової дисципліни ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та покарання винних» № 584 від 05.09.2016, за порушення Присяги працівника поліції, чинного законодавства та Дисциплінарного статуту внутрішніх справ, старшого оперуповноваженого Кіровоградського відділу поліції ГУНП в області, капітана поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що за результатами проведеного службового розслідування в діях позивача встановлено наявність порушення службової дисципліни.

Наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області № 220 о/с від 21.09.2016 «По особовому складу» у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту поліції України, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 21 вересня 2016 року.

ОСОБА_1, вважаючи висновки службового розслідування та оскаржувані накази протиправними, а звільнення незаконним, звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 22 Закону України «Про Національну поліцію» керівник поліції: очолює поліцію та здійснює керівництво її діяльністю, забезпечує виконання покладених на неї завдань; 2) у межах компетенції організовує та контролює виконання поліцією Конституції та законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, наказів міністерств, а також наказів і доручень Міністра внутрішніх справ України з питань, що належать до сфери діяльності поліції; приймає у визначеному порядку рішення про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських.

Як вбачається з матеріалів справи, т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області 05 вересня 2016 року затверджено висновок службового розслідування за фактом надзвичайної події за участю ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно з яким встановлено, що 21.06.2016 слідчим відділом прокуратури Кіровоградської області за заявою ОСОБА_5 розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000111 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3. ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України, за фактом вимагання вигоди за не притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності.

Також слідчим відділом прокуратури Кіровоградської області розпочато досудове розслідування в кримінальному проваджені № 0000130 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, за фактом вчинення працівниками Кіровоградського відділу поліції ГУНП стосовно ОСОБА_5 катування.

Під час досудового розслідування було встановлено, що до вчинення неправомірних дій відносно ОСОБА_5 причетний, зокрема, старший оперуповноважений Кіровоградського відділу поліції ГУНП в області, капітан поліції ОСОБА_1

За висновком службового розслідування, встановлено порушення ОСОБА_1 вимог Присяги працівника поліції, вимог Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту, Правил етичної поведінки працівників апарату МВС України, територіальних органів, закладів установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України при його проведенні визначено Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджений наказом МВС України № 230 від 12.03.2013, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 року за № 541/23073.

Відповідно до п. 1.2 Інструкції службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

Пунктом 8.1 Інструкції передбачено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що висновок службового розслідування сам по собі не тягне жодних правових наслідків, є лише документом, що фіксує наявність встановлених у ході службового розслідування фактів. Крім того, жодних порушень щодо порядку складання чи затвердження вказаного висновку судом не встановлено.

Надаючи оцінку правомірності наказів т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області «Про порушення службової дисципліни ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та покарання винних» № 584 від 05.09.2016 та «По особовому складу» № 220 о/с від 21.09.2016 в оскаржуваній частині, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів статті 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Частиною 4 вказаної статті Закону встановлено, що поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

У разі виявлення таких дій кожен поліцейський зобов'язаний негайно вжити всіх можливих заходів щодо їх припинення та обов'язково доповісти безпосередньому керівництву про факти катування та наміри їх застосування. У разі приховування фактів катування або інших видів неналежного поводження поліцейськими керівник органу протягом доби з моменту отримання відомостей про такі факти зобов'язаний ініціювати проведення службового розслідування та притягнення винних до відповідальності.

У разі виявлення таких дій поліцейський зобов'язаний повідомити про це орган досудового розслідування, уповноважений на розслідування відповідних злочинів, вчинених поліцейськими.

Статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, зокрема, зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до приписів статті 19 Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 складено Присягу відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та з 07 листопада 2015 року призначений на посаду старшого оперуповноваженого Кіровоградського відділу поліції ГУНП в області.

На виконання ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда у справі № 405/5704/16-к від 04.08.2016, наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області № 531 від 15.08.2016 ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов'язків з 04.08.2016 по 04.10.2016.

В ході службового розслідування, за результатами якого затверджено висновок від 05.09.2016, в діях позивача встановлено наявність порушення службової дисципліни, що стало підставою для винесення оскаржуваних наказів про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення та про звільнення з поліції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності вказаних наказів, оскільки в ході службового розслідування було встановлено порушення позивачем службової дисципліни, за що його і було звільнено, а саме: перебування ОСОБА_1 разом з іншими працівниками Кіровоградського відділу поліції ГУНП в області (ОСОБА_2 та ОСОБА_3О.) в квартирі ОСОБА_5 без дозволу власника, за відсутності відповідного рішення суду та інших законних підстав; не припинення позивачем та не вжиття ним заходів із припинення безпідставного застосування спеціальних засобів та фізичної сили до ОСОБА_5 іншими працівниками Кіровоградського відділу поліції ГУНП в області, не повідомлення безпосереднього керівника про їх застосування; недотримання етичної поведінки працівника поліції, на вимогу ОСОБА_5 не надав для огляду службове посвідчення; проведення обшуку в квартирі ОСОБА_5 без правових підстав, а також не вжив заходів щодо припинення вилучення речей ОСОБА_5 іншим працівником Кіровоградського відділу поліції ГУНП в області; безпідставно доставив ОСОБА_5 до Кіровоградського відділу поліції ГУНП в області.

Судом факти порушення ОСОБА_1 службових обов'язків було встановлено під час судового засідання при здійсненні перегляду відеозапису, яким зафіксовано вчинення позивачем дій, що суперечать вимогам закону, службовим обов'язкам та порушуються права і свободи особи, а також під час допиту свідка - ОСОБА_5

Доводи апелянта, що вказаний відеозапис не можна вважати належним доказом в адміністративній справі, адже останній є не цільним, а «нарізаний», суд також не вважає обґрунтованими, адже позивачем не спростовано іншими належними доказами встановлені під час службового розслідування обставини, що також свідчить про необґрунтованість доводів останнього щодо відсутності порушення з йогу боку законодавства, Присяги працівника поліції, статутів і наказів, зазначених у висновку службового розслідування, а також неможливості встановити в чому саме полягає дисциплінарний проступок.

Щодо доводів апелянта, що оцінку його діям має бути надано вироком суду у кримінальному провадженні № 0000111, що є окремою підставою для звільнення зі служби, суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку судом досліджено саме вчинення позивачем дисциплінарного проступку, за який його було притягнено до відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. Вчинення особою кримінального правопорушення та встановлення такого факту вироком суду є окремою підставою для звільнення особи зі служби, проте оскаржуваними накази ОСОБА_1 звільнено не з підстав наявності кримінального провадження чи притягнення до кримінальної відповідальності.

Також суд знаходить необґрунтованими доводи апелянта щодо невмотивованості оскаржуваних наказів в частині неможливості застосування до нього менш сурового дисциплінарного стягнення, аніж звільнення, адже, як зазначалося вище, виключно до повноважень керівник поліції належить приймання у визначеному порядку рішення про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських. Крім того, суд знаходить вказані накази вмотивованими, оскільки останні містять достатні підстави застосування вказаного виду дисциплінарного стягнення.

Спростовуючи посилання апелянта на те, що з відеозапису вбачається, що ОСОБА_5 не заперечує проти знаходження працівників поліції у його житлі та не вимагає, щоб останні його покинули, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до положень статті 38 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може проникнути до житла чи іншого володіння особи без вмотивованого рішення суду лише в невідкладних випадках, пов'язаних із: 1) рятуванням життя людей та цінного майна під час надзвичайних ситуацій; 2) безпосереднім переслідуванням осіб, підозрюваних у вчиненні злочину; 3) припиненням злочину, що загрожує життю осіб, які знаходяться в житлі або іншому володінні. Про застосування вказаного поліцейського заходу обов'язково складається протокол.

Апелянт самостійно визнає факт його перебування разом із іншими працівниками поліції у приміщені, що належить ОСОБА_5, проте не надано жодного належного доказу, який підтверджує законність підстав проникнення та перебування у житловому приміщенні ОСОБА_5 Також не доведено наявність невідкладних випадків, за яких можливе проникнення у житло без рішення суду, а також складання з цього приводу протоколу.

Також не є обґрунтованими доводи апелянта, що ним не проводився обшук речей, а тільки огляд, та незаконне утримання ОСОБА_5, адже сам факт несанкціонованого перебування в приватному приміщенні особи та вчинення низки дій щодо цієї особи, суперечить положенням Закону України «Про Національну поліцію». Встановлення таких обставин, а також факт порушення кримінального провадження відносно позивача є достатньою підставою для висновку щодо порушення останнім Присяги та дискредитації високого звання Поліцейського, що в сукупності підривають авторитет органів Поліції у суспільстві.

З огляду на сукупність викладених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень відповідача, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2017 року в адміністративній справі № П/811/1438/16 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 27 листопада 2017 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова