Справа № 809/1443/17
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2017 р. справа № 809/1443/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Біньковської Н.В.,

судді Григорука О.Б.,

судді Главача І.А.,

за участю: секретаря судового засідання Хоми О.В.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Легенда-Ф» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішення від 27.04.2017 року -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Легенда-Ф» звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправним та скасування рішення від 27.04.2017 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем незаконно, в порушення вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду прийнято оскаржуване рішення від 27.04.2017 року, яким скасовано дію містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 19.06.2015 року за №74-51.1-01.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав наведених у позовній заяві та письмових поясненнях, наявних у матеріалах справи (а.с.45). Суду пояснили, що оскаржуване рішення є протиправним і підлягає скасуванню так як скасовуючи містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки відповідач не взяв до уваги, що Департамент містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради не приймав рішення стосовно видачі містобудівних умов та обмежень, цільове використання земельної ділянки відповідає намірам забудови, можливе допущення помилок зі сторони органів державної влади чи бездіяльності зі сторони органів місцевого самоврядування не може слугувати підставою для скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки. Просили позов задовольнити.

Відповідач в задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених в запереченні (а.с.34), подав суду заяву про розгляд справи без участі його представника. В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що під час проведення позапланової перевірки на обєкті нагляду - Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради встановлено відсутність плану зонування території (зонінг) містобудівної документації, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон та виявлено невідповідність цільового призначення намірам забудови, що й слугувало підставою для прийняття 27.04.2017 відповідачем рішення про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 19.06.2015 року №74-51.1-01. Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області під час прийняття оскаржуваного рішення діяло в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений нормами діючого законодавства.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення, суд встановив наступне.

19.06.2015 року Департаментом містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради ТОВ «Легенда-Ф» видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку з закладами громадського призначення за адресою: вул. Чорновола, 114/2, 114, 116, 120, що в м. Івано-Франківську (а.с.7-9).

27.04.2017 року головними інспекторами будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, відповідно до наказів Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 17.03.2017 року за №418, від 19.04.2017 року № 652, направлення на проведення позапланової перевірки №13 від 30.03.2017 року, №16 від 21.04.2017 року, Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою КМУ від 19.08.2015 року за №698, листа СБУ № проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради.

За результатами перевірки складено акт від 27.04.2017 року (а.с.150-154), яким встановлено порушення, зокрема щодо позивача, вимог законодавства при видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки 74-51.-01 від 19.06.2015 року, а саме:

- встановлено відсутність плану зонування території (зонінг) містобудівної документації, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон, чим порушено ч.2 ст.5, ч.1 ст.25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз.2 п.2.4 Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудов земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року №109;

- виявлено невідповідність цільового призначення намірам забудови, що є порушенням абз.2 част.2 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

На підставі вказаного акту перевірки Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області прийнято рішення від 27.04.2017 року про скасування дії містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки від 19.06.2015 року за №74-51.1-01 (а.с.13).

Закон України Про регулювання містобудівної діяльності встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 1 зазначеного Закону містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до обєктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Відповідно до частини 2 статті 5 Закону вимоги містобудівної документації є обовязковими для виконання всіма субєктами містобудування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 26 Закон України Про регулювання містобудівної діяльності забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва. Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Відповідно до частини 5 статті 26 зазначеного Закону проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

За змістом статті 29 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності (в редакції станом на 19.06.2015 року) основними складовими вихідних даних є: 1) містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва (частина 2).

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі (частина 3).

Спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні (частина 4).

Розгляд заяви і надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх наданні здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом семи робочих днів з дня реєстрації заяви. Рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні (частина 5).

Містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об'єкта незалежно від зміни замовника. Зміни до містобудівних умов та обмежень можуть вноситися тільки за згодою замовника (частина 8).

Відповідно до пункту 2.1. Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, який затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року за №109, містобудівні умови та обмеження є основною складовою вихідних даних. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом семи робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви разом із документами, передбаченими пунктом 2.2 цього розділу, у порядку, встановленому Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно з пунктом 2.4. цього Порядку підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівною документацією є затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Відповідно до частини 1 статті 16 зазначеного Закону планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій (ч.1 ст.25 Закону).

Генеральний план населеного пункту є містобудівною документацією, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту (п.2 ч.1 ст.1 Закону).

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

План зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації (частини 1, 2 ст. 18 Закону).

Таким чином, основним видом містобудівної документації на місцевому рівні є генеральний план населеного пункту на основі якого (у його складі або як окремий документ), з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон, може розроблятися план зонування території відповідного населеного пункту.

Судом встановлено, що на час видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 19.06.2015 року №74-54.1-01 план зонування території міста Івано-Франківська міською радою не розроблявся, містобудівні умови і обмеження 19.06.2015 року видані позивачу з урахуванням генерального плану м.Івано-Франківська, розробленого у 1991 році державним інститутом проектування міста Діпромісто (коригування відбулось в 2000 році на розрахунковий термін до 2026 року), а тому прийняття оскаржуваного рішення з підстав відсутності плану зонування території (зонінг) є протиправним.

Щодо іншого порушення, яке стало підставою для прийняття відповідачем рішення від 27.04.2017 року про скасування дії містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки від 19.06.2015 року за №74-51.1-01, а саме: невідповідність цільового призначення намірам забудови, що є порушенням абз.2 част.2 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно наданих довідок з містобудівного кадастру та долучених до них державних актів на право власності, цільовим призначенням (використання) земельних ділянок за адресою вул.Чорновола, 114/2, 114, 116, 120, в м.Івано-Франківську значиться: «будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» (а.с.157-185).

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Статтею 19 Земельного кодексу України встановлено вичерпний перелік категорій земель, відповідно до якого землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільсьгосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Як слідує із вказаного переліку така самостійна категорія земель за цільовим призначенням земельної ділянки як землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), відсутня.

Відповідно до статті 38 зазначеного Кодексу до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм (ст.39 Кодексу).

За видами використання в межах категорії земель житлової та громадської забудови визначені земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва, земельні ділянки житлово-будівельних (житлових) і гаражно-будівельних кооперативів та земельні ділянки багатоквартирних будинків (ст.ст.40-42 Кодексу).

Згідно частини 1 статті 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Відповідно до частини 5 статті 20 Земельного кодексу України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Згідно частини 4 статті 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Як зазначалось вище, підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Судом встановлено, що земельна ділянка по вул.Чорновола, 114/2, 114, 116, 120, що в м.Івано-Франківську відповідно до чинного Генерального плану м.Івано-Франківська за функціональним призначенням належить до території малоповерхової забудови та території багатоквартирної житлової забудови.

Згідно виданих позивачу містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 19.06.2015 року №74-54.1-01 зазначено: «наміри забудови: будівництво багатоквартирного житлового будинку з закладами громадського призначення» (а.с.7-9).

Таким чином, наміри позивача щодо забудови вищевказаної земельної ділянки відповідають положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні (Генеральному плану м.Івано-Франківська).

Відповідно до містобудівної документації на місцевому рівні землі району забудови, на території якого розташовані належні позивачу земельні ділянки відносяться до категорії земель житлової та громадської забудови.

Отже, наміри забудови земельної ділянки відповідали цільовому призначенню земельної ділянки, яка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, а тому твердження відповідача про незаконність містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 19.06.2015 року №74-51.1-01 з цих підстав є необґрунтованими.

Разом з цим, суд вважає хибним посилання позивача як на підставу для скасування оскаржуваного рішення на ту обставину, що воно прийнято поза межами компетенції відповідача.

Так, із наведених вище правових норм слідує, що містобудівні умови та обмеження є основними складовими вихідних даних на будівництво, отримання яких є першим етапом здійснення проектування та будівництва об'єкту. Фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними спеціально уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі. Спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Таким чином, містобудівні умови та обмеження є рішенням спеціально уповноваженого органу містобудування та архітектури.

Згідно пункту 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 року №698 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених обєктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право, зокрема, скасовувати чи зупиняти дію прийнятих обєктами нагляду відповідно до визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» повноважень рішень, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, з подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції.

Відповідно до п. 32 вказаного Порядку, якщо рішення об'єкта нагляду порушує вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, таке рішення скасовується або його дія зупиняється в разі можливості усунення виявлених порушень. Про скасування або зупинення дії рішення об'єкта нагляду головним інспектором будівельного нагляду приймається рішення за формою згідно з додатком 6, яке надсилається об'єкту нагляду протягом трьох робочих днів з дати його прийняття рекомендованим листом з описом вкладення з повідомленням про вручення.

При цьому суд звертає увагу, що скасування рішення об'єкта нагляду є крайнім заходом, спрямованим на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності. Цей захід застосовується у випадках, коли у контролюючого органу відсутні інші можливості до забезпечення дотримання вимог у сфері містобудівної діяльності, зокрема, у випадку неможливості усунення виявлених порушень під час перевірки порушень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, не довів правомірності прийняття оскаржуваного рішення та зафіксованих в акті перевірки порушень.

Підсумовуючи зазначене вище суд дійшов висновку, що рішення про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки прийняте без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно із частиною 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Факт сплати позивачем судового збору підтверджується квитанцією за № 0.0.879613144.1 від 25.10.2017 року (а.с.2). Позивачу належить повернути 1600 гривень сплаченого судового збору.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Івано-Франківській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 27.04.2017 року про скасування дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 19.06.2015 року №74-51.1-01.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної архітектурно-будівельної інспекції України () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Легенда-Ф» () 1 600 (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Біньковська Н.В.

суддя Григорук О.Б.

суддя Главач І.А.

Постанова складена в повному обсязі 28.11.2017 .