Справа № 404/1029/17(2-а/404/246/17)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"22" листопада 2017 р. справа № 404/1029/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 вересня 2017 року у справі №404/1029/17

за позовом ОСОБА_1

до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області

про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій, -

встановив:

20.02.2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії відповідно правових норм, які діяли станом на 2009 рік;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача відповідно до правил та розрахунків пенсії, які діяли станом на 2009 рік, та у відповідності до дійсного страхового стажу позивача - 38 років 10 місяців 25 днів і виплатити позивачу суму недоплаченої пенсії в розмірі 54943,98 грн.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено повністю. Постанова мотивована відсутністю правових підстав для задоволення позову.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач, зокрема, зазначив, що ухвалою суду було зобов'язано відповідача надати до суду на дослідження пенсійну справу відповідача та надати спеціаліста по нарахуванню пенсій для надання пояснень в судовому засіданні. Відповідач не виконав цю ухвалу суду, а суд не застосував до відповідача ніяких засобів примусового виконання ухвали суду.

Позивачем надані до суду роздруківки із пенсійного калькулятора, які є письмовими доказами по справі, які суд не дослідив та відповідач не спростував ніякими письмовими

доказами.

Посилання суду на пропущення позивачем строку звернення до суду з позовом взято з пояснень відповідача. Під час надання суду своїх пояснень відповідач усно повідомив суд про те, що звернення позивача до нього про новий розрахунок пенсії мали місце в червні та липні 2017 року, на що суд не звернув уваги.

Висновок суду про те, що позивач не має права просити відповідача здійснити нарахування пенсії за віком на умовах та розрахунках, які були прийняті в 2009 році, не має нормативного обґрунтування. Суд першої інстанції плутає вимоги позивача щодо нового нарахування пенсії за віком позивачу при досягненні 55 років із перерахунком вже діючої із 2004 року пенсії.

Згідно Конституції України та норм діючого пенсійного законодавства України, позивач має право по досягненню в 2009 році 55 років на пенсію за віком. Якщо позивач звернувся за отриманням пенсії за віком в 2004 році на пільгових умовах, коли позивачу виповнилося 50 років, то, на думку позивача, він має право по досягненню 55 років відмовитися від цієї пільги і просити новий розрахунок пенсії за віком виходячи із правил розрахунку пенсій, які діють в 2009 році.

Зазначає, що в нормах діючого законодавства України не передбачено правових норм та правил, які б примушували позивача постійно користуватися будь-якими пільгами або забороняли позивачу відмовитися від раніше наданих пільг. Також, норами діючого законодавства України не передбачено, що наявність попереднього користування пільгами у призначенні пенсії за віком позбавляє позивача конституційного права після досягнення 55 років звернутися за новим розрахунком пенсії за віком і отримувати пенсію за віком на загальних підставах.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про задоволення позову.

Відповідач надіслав апеляційному суду клопотання про розгляд справи без участі представника та письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Представники сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 03.11.2004 року, тобто у віці 50 років, позивачу призначено пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

На думку позивача, після досягнення пенсійного віку - 55 років відповідач мав призначити позивачу пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" з урахуванням нового розміру середнього заробітку по народному господарству в 2008 року - 1573,99 грн., а 2009 році - 1650,43 грн. та з урахуванням страхового стажу 38 років 10 місяців 25 днів, тому відповідач за період з 01.12.2009 року по 01.02.2017 року не доплатив позивачу 54943,98 грн. пенсії. В обґрунтування вказаної суми позивач посилається на розрахунок пенсії за віком пенсійним калькулятором. Тому, на думку позивача, він має право на перерахунок пенсії за віком відповідно до норм ст.ст.40, 42 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", в редакції станом на 2009 рік, та отримання 54943,98 грн. пенсії, що не була нарахована та виплачена позивачем.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки:

- під час перерахунку пенсії величина середньої заробітної плати (доходи) враховується та, яка використовувалася під час призначення пенсії;

- відповідно до п.4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. №22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою;

- обчислення розміру пенсії позивача проводиться виходячи із загального страхового стажу 38 років 11 місяців 10 днів (стаж враховано у відповідності з наданими документами та пропорційно сплаченим страховим внескам по 17.11.2015 р.). Коефіцієнт страхового стажу, обчислений відповідно до ст. 25 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", становить - 0,38917, а з урахуванням кратності 1,35 - 0,52538. Заробітна плата для обчислення пенсії взята за період з 01.01.1995 р. по 31.12.1999 р. та з 01.07.2000 р. по 30.05.2006 р. Середньомісячний заробіток за вказаний період, обчислений відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та постанови КМУ від 23.04.2012 р. № 327, склав 1199,91 грн. (1197,91 грн. * 1,00167, де 1197,91 грн. - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік; 1,00167 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати);

- відповіді відповідача на неодноразові звернення позивача містять розяснення щодо того, що позивач вже скористалась правом на вихід на пенсію за віком, при цьому мала право раніше вийти на пенсію даного виду як мати, що виховувала дитину інваліда, і повторно не потрібно позивачу подавати заяву, відповідачу призначати пенсію за віком. Обовязку чи права на повторне призначення пенсії за віком законодавцем не визначено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову позивачу у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пенсійні виплати є періодичними, щомісячними платежами, які отримує безпосередньо особа, якій вони призначені. Отже, позивач про порушення своїх прав повинен був дізнатися при реалізації свого права на отримання щомісячної суми призначеної йому пенсії після досягнення віку 55 років, тобто у 2009 році.

Слід зазначити й про те, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Встановлене законом обмеження строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Отже, позовні вимоги позивача, що стосуються періоду нарахування та виплати пенсії позивача поза межами шестимісячного строку звернення до суду розгляду не підлягають.

Позивач отримує пенсію за віком, призначену зі зниженням пенсійного віку відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування". Отже, спірні правовідносини врегульовано положеннями Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання заяви з усіма необхідними документами.

Перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

- у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

- у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до п.4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. №22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

В позові позивач просив, зокрема, визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії відповідно правових норм, які діяли станом на 2009 рік. Проте, в обґрунтування своїх вимог позивач не зазначає з приводу якої саме відмови відповідача виникли спірні правовідносини та коли позивач звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. Матеріали справи відмови відповідача в перерахунку пенсії позивача, прийнятої в межах шестимісячного строку звернення до суду, не містять.

Частиною 1 ст.71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову позивачу у задоволенні позову в зазначеній частині позовних вимог у звязку з їх необґрунтованістю.

Щодо доводів позивача стосовно неврахування відповідачем в повному обсязі страхового стажу позивача колегія суддів зазначає, що відповідно до розпорядження відповідача №159323 від 23.09.2016 року позивачу було перераховано пенсію з 01.09.2016 року з урахуванням страхового стажу позивача 38 років 10 місяців 23 дні. Отже, зазначені доводи позивача не відповідають дійсності.

Щодо позовних вимог позивача про перерахунок його пенсії відповідно до ст.ст.40, 42 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" в редакції станом на 2009 рік, тобто не чинній редакції на час звернення позивача до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Так, Конституційний Суд України в рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (Заяви №29458/04 та №29465/04) вказав, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом (п.23 рішення).

Отже, з урахуванням наведеного та встановлено ч.2 ст.99 КАС України строку звернення до суду, правові підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", що діяли у 2009 році, у суду відсутні, тому позовні вимоги позивача в цій частині також задоволенню не підлягають.

Доводи позивача щодо його права по досягненню 55 років на призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позовних вимог щодо призначення такої пенсії позивачем не було заявлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову у звязку з його необґрунтованістю.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 вересня 2017 року у справі №404/1029/17 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко