Справа № 804/2805/17
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 рокусправа № 804/2805/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2017 року у справі №804/2805/17 за позовом Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради 04 травня 2017 року звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, згідно з яким просить скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за №65/4.1-3/237 Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржене рішення відповідача є протиправним, оскільки скорочення чисельності чи штату в установі не відбувалося, тому підстав для застосування положень статті 42 КЗпП щодо визначення переважного права на залишення на роботі у спірних відносинах не було. Крім того відповідачем прийнято оскаржене рішення з порушенням десятиденного терміну встановленого законодавством. Крім того, обставини викладені в оскарженій постанові не свідчать про наявність в діях позивача порушень трудового законодавства в частині звільнення позивача з роботи.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами суд першої інстанції дійшов висновку про те, що матеріали справи свідчать про незаконність звільнення ОСОБА_1 при цьому на запит відповідача про надання документів, які підтверджують проведення аналізу переважного права працівника залишитися на посаді, позивач відповіді не надав. Вказане свідчить про правомірність оскарженої постанови.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Зазначає про безпідставне врахування відповідачем висновку державного інспектора, відображеного в оскарженій постанові, про порушення позивачем ст. 42 КЗпП України в частині порушення переважного права позивача на зайняття посади та ненадання документів щодо підтвердження аналізу переважного права позивача залишитися на посаді.

Звертає увагу на те, що запит відповідача стосувався саме проведення аналізу переважного права працівника залишитися на посаді, яка скорочувалась, а не на роботі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що в період з 27.02.2017 року по 01.03.2017 року на підставі наказу від 23.02.2017 року №362-П, згоди Держпраці від 17.02.2017 року №707/4.3/4.1-3В-17 та направлення на проведення перевірки від 24.02.2017 року №57 Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області була проведена позапланова перевірка Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради додержання законодавства про працю.

За наслідками перевірки складено акт перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 65/4.1.-3 (далі - акт). У вказаному акті зазначено про порушення позивачем ст. 42 КЗпП України та п. 6 статті 36 КЗпП України (а.с.37-61).

22.03.2017 року на підставі цього акта першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Тимченко Людмилою Вікторівною винесено постанову №65/4.1-3/237 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради у розмірі 3200 (три тисячі двісті ) гривень (а.с.9-12).

Законність і обґрунтованість вищевказаної постанови відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96, Держпраці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з пунктом 7 цього Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Держпраці може покладати виконання завдань на утворені територіальні органи за міжрегіональним принципом. Управління Держпраці у Дніпропетровській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Відповідно до вимог статті 38 Закону України «Про охорону праці» державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

Відповідно до частини 3 статті 32 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Статтею 42 КЗпП України передбачено переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці.

Згідно з матеріалами справи судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставин.

Відповідно до оскарженої постанови про накладання штрафу ОСОБА_3 прийнятий на посаду начальника управління молоді, позашкільної освіти та національно-патріотичного виховання департаменту гуманітарної політики Дніпропетровської міської ради згідно з наказом директора Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради Глядчишина Г.В. від 26.05.2016 року №89-к «Про призначення ОСОБА_1» у якому зазначено, що на виконання рішення міської ради від 16.03.2016 року №7/3 «Про затвердження структури Дніпропетровської міської ради та її виконавчих органів, граничної чисельності працівників міської ради та її виконавчих органів» із змінами та доповненнями, з метою належної роботи новоутвореного виконавчого органу міської ради та згідно з особистою заявою від 26.05.2016 року, ОСОБА_1 призначено з 27.05.2016 року на посаду начальника управління молоді, позашкільної освіти та національно-патріотичного виховання департаменту гуманітарної політики Дніпропетровської міської ради за переведенням з Дніпропетровської міської ради із збереженням 9-го рангу посадової особи місцевого самоврядування у межах відповідної п'ятої категорії (а.с.86).

ОСОБА_1 - 26.12.2016р. отримав наказ директора Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради від 20.12.2016 року № 321 «Про визначення робочого місця ОСОБА_1» але відмовився його підписати.

20.01.2017 року ОСОБА_1 ознайомили з новим наказом директора Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради від 19.01.2017 року № 23 «Про визначення робочих місць …».

03.02.2017 року директором департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради видано наказ №71-к «Про звільнення ОСОБА_1» у якому зазначено, про звільнення 03.02.2017 року ОСОБА_1 з посади начальника управління молоді, позашкільної освіти та національно-патріотичного виховання департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради у зв'язку зі зміною істотних умов праці відповідно до п.6 статті 36 КЗпП України (а.с.91).

Враховуюче викладене відповідач дійшов висновку, що ОСОБА_1 було визначено нове робоче місце

02.12.2016р. ОСОБА_1 отримав попередження щодо зміни істотних умов праці у зв'язку із внесенням змін до штатного розпису департаменту гуманітарної політики Дніпропетровської міської ради, але відмовився поставити підпис про отримання зазначеного попередження, а також відмовився від запропонованої йому вакантної посади в департаменті.

03.02.2017 року директором департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради видано наказ №71-к «Про звільнення ОСОБА_1» у якому зазначено, про звільнення 03.02.2017 року ОСОБА_1 з посади начальника управління молоді, позашкільної освіти та національно-патріотичного виховання департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради у зв'язку зі зміною істотних умов праці відповідно до п.6 статті 36 КЗпП України (а.с.91).

Крім того відповідачем встановлено, що відповідно до штатного розпису Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, затвердженого заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів Дніпропетровської міської ради Шикуленко О.В. 02.12.2016 року, виведена посада начальника управління молоді, позашкільної освіти та національно-патріотичного виховання департаменту гуманітарної політики, а замість неї введена нова посада - заступник директора - начальник управління (а.с.90, 93-95).

Відповідно до частини 1 статті 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Пунктом 1, 3 частини 2 статті 42 КЗпП України встановлено, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається сімейним - при наявності двох і більше утриманців; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на цьому підприємстві, в установі, організації.

Як зазначено у особовій картці (Типова форма №П-2): ОСОБА_1, 1975 року народження, освіта вища Дніпропетровський регіональний інститут державного управління Української Академії державного управління при Президентові України. Спеціальність за дипломом - державне управління. Кваліфікація за дипломом - магістр державного управління. Сімейний. На утриманні має двох дітей: син - ОСОБА_7, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_8, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_1 має стаж служби в органах місцевого самоврядування понад 19 років.

Проте, документального підтвердження на запит головного державного інспектора Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 27.02.2017 №423/4.1-3 «Щодо надання інформації» в якому серед інших документів було запропоновано надати до перевірки документи, щодо підтвердження аналізу переважного права ОСОБА_1 залишитись на посаді, Департаментом гуманітарної політики Дніпровської міської ради надано не було.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції погодився з висновком відповідача про те, що переважне право ОСОБА_1 на зайняття посади заступника директора - начальника управління департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради не аналізувалося, що порушує вимоги статті 42 КЗпП України, а відтак, звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління молоді, позашкільної освіти та національно-патріотичного виховання департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради у зв'язку зі зміною істотних умов праці було здійснено з порушенням вимог пункту 6 статті 36 КЗпП України.

Проте, суд першої інстанції помилково не звернув увагу на те, що стаття 42 КЗпП України передбачає переважне право працівників при вивільненні саме на залишення на роботі, а не на посаді яку виведено з штатного розкладу або зайняття іншої - нової посади.

При цьому, згідно з матеріалами справи відповідач в своєму запиті від 27.02.2017 року № 423/4.1-3 зобов'язав позивача надати документи, щодо підтвердження проведення ним саме аналізу переважного права ОСОБА_1 залишитися на посаді, яку виведено з штатного розкладу, та проведення якого положеннями статті 42 КЗпП України не передбачено (а.с. 83).

Документи щодо підтвердження проведення позивачем аналізу переважного права ОСОБА_1 залишитися на роботі відповідачем не витребовувалися.

Отже, оснований лише на наявності обставин невиконання позивачем зазначеного запита в частині ненадання документів щодо підтвердження аналізу переважного права ОСОБА_1 залишитися на посаді, висновок відповідача в оскарженій постанові про встановлення перевіркою порушення права ОСОБА_1 на зайняття посади заступника директора - начальника управління департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, порушення позивачем положень статті 42 КЗпП України та як наслідок звільнення ОСОБА_1 з порушенням вимог п. 6 ст. 36 КЗпП України є безпідставним.

Колегія суддів вважає, що в оскарженій постанові відповідача відсутній достатній опис встановлених відповідачем обставин та висновків основаних на їх оцінці які б свідчили про порушення позивачем прав ОСОБА_1 передбачених п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Доводи представника відповідача про незаконність звільнення позивачем ОСОБА_1, оскільки це підтверджується іншими доказами наявними в матеріалах справи є безпідставними, враховуючи те, що предметом спору у цій справі є протиправність оскарженої постанови, а не законність звільнення працівника з роботи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, про протиправність постанови відповідача від 22 березня 2017 року № 65/4.1-3/237 та необхідності її скасування.

У відповідності з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач вказаний обов'язок не виконав.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду та прийняття нової постанови про задоволення позову повністю.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктом 4 частини 1 статті 202, статтею 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 липня 2017 року у справі №804/2805/17- скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладання штрафу від 22.03.2017 року №65/4.1-3/237.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради суму сплаченого судового збору у розмірі 3360 грн. (три тисячі триста шістдесят гривень).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 20 листопада 2017 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко