Справа № 816/1201/17
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 р. Справа № 816/1201/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старосуда М.І.

Суддів: Лях О.П. , Яковенка М.М.

при секретарі судового засідання Жданюк А.О.

за участю представника ГУ ПФУ в Полтавській області - Солодкого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Полтавського обласного військового комісаріату на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.08.2017р. по справі № 816/1201/17

за позовом ОСОБА_2

до Полтавського обласного військового комісаріату

про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Полтавського обласного військового комісаріату, у якому просив суд: визнати протиправними дії щодо не нарахування та не сплати з індексації грошового забезпечення, виплаченої ОСОБА_2, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування; зобов'язати відповідача нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з індексації грошового забезпечення, виплаченої ОСОБА_2 у розмірі 7366,50 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.08.2017р. зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність Полтавського обласного військового комісаріату щодо не нарахування та не сплати з сум виплаченої ОСОБА_2 за період з 01.01.2011 по 30.08.2012 суми індексації грошового забезпечення у загальному розмірі 7366,50 грн єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Зобов'язано Полтавський обласний військовий комісаріат обчислити та сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із суми виплаченої ОСОБА_2 за період з 01.01.2011 по 30.08.2012 індексації грошового забезпечення у загальному розмірі 7366,50 грн., у порядку та розмірах, визначених Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Зобов'язано Полтавський обласний військовий комісаріат подати до суду звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дати набрання постановою суду законної сили.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач та Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати оскаржувану постанову та у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянти посилаються на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, що призвело до невірного вирішення справи, оскільки суд не врахував, що відповідно до вимог діючого законодавства єдиний внесок із сум індексації не сплачується.

Позивач в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, а відповідно до ч.11 ст.35 КАС України він вважається належним чином повідомленим про час, місце і дату розгляду апеляційної скарги.

Представник Полтавського обласного військового комісаріату направив до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом начальника 154 територіального центру комплектування військовослужбовцями за контрактом від 30.08.2012 №137, старшого прапорщика ОСОБА_2, головного старшину 154 територіального центру комплектування військовослужбовцями за контрактом, звільнено з військової служби у запас за пунктом "б" частини шостої (за станом здоров'я).

28.08.2012 року позивачу видано довідку за вих. №518 про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії,, на підставі якої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області з 31.08.2012 року ОСОБА_2 призначена пенсія по інвалідності у розмірі 80% грошового забезпечення.

22.06.2017 позивач звернувся до Полтавського ОВК із заявою, у якій просив надати довідку за період з 01.08.2010 року по 30.08.2012 року про виплачені суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги у разі звільнення та індексації грошового забезпечення та скласти довідку про додаткові види грошового забезпечення для перерахунку раніше призначеної пенсії.

Листом від 27.06.2017 вих. №1/9/389 відповідач повідомив ОСОБА_2 про те, що відповідно до листа Пенсійного фонду України від 17.03.2010 №4405/03-20 суми одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та індексація грошового забезпечення військовослужбовців не є об'єктом для утримання та нарахування внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. До листа додано довідку про нараховані та виплачені ОСОБА_2 суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та індексації за період з 01.08.2010 року по 30.08.2012 року.

Позивач вважав, що у період з 01.01.2011 року по 30.08.2012 року з нарахованої та виплаченої йому індексації грошового забезпечення у загальному розмірі 7366,50 грн., відповідач безпідставно не сплатив єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що базою нарахування єдиного внеску є грошове забезпечення військовослужбовця, а індексація є складовою частиною грошового забезпечення військовослужбовця, а тому входила до бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У спірний період правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку були визначені Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 №21-5, що набули чинності з 01.01.2011 року.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби), особи рядового і начальницького складу. А в силу положень абзацу сьомого пункту 1 частини першої цієї ж статті, платниками єдиного внеску є також роботодавці - підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу або компенсацію відповідно до законодавства, - для осіб, зазначених у пунктах 9 - 14 цієї частини.

За змістом статті 1 Закону України від 03.07.1991 №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 названого Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною другою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що до складу грошового забезпечення військовослужбовця входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Складові грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу визначені постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. N1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу визначений у додатках 25-28 зазначеної постанови ( 1294-2007 ).

При цьому суми індексації грошового забезпечення військовослужбовців не віднесені до зазначеного переліку ( 1294-2007 ).

До набрання чинності вищезазначеної постанови перелік щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців визначався постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. N 452 "Про упорядкування додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців". Суми індексації грошового забезпечення військовослужбовців до вказаного переліку також не відносилися.

Враховуючи наведене, вищезазначені виплати не є об'єктом для нарахування внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тому з 01.01.2007 р. страхові внески на такі виплати не нараховуються.

Колегія суддів зазначає, що Конституційний Суд України в рішенні від 13.05.2015 року № 4-рп/2015 вказав, що однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій. Згідно з частиною третьою статті 43 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за Законом, та членам їх сімей обчислюються з урахуванням, зокрема, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій в розмірах, установлених законодавством.

Положеннями першого речення частини третьої статті 63 Закону передбачено підстави для перерахунку пенсій та перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються для їх перерахунку. Так, усі призначені за Законом пенсії підлягають перерахунку, у тому числі, у зв'язку із введенням для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Аналіз наведених положень Закону вказує на єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій (стаття 43), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (стаття 63).

Конституційний Суд України наголошує, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України.

Отже, перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, введення яких є підставою для перерахунку пенсій зазначених категорій осіб, визначається виключно законами України.

Граматичний аналіз положень першого речення частини третьої статті 63 Закону дає підстави стверджувати, що слова „надбавок, доплат, підвищень" є вставленою конструкцією словосполучення „нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення", яка вказує на те, що такими видами є лише надбавки, доплати, підвищення.

З огляду на наведене Конституційний Суд України дійшов висновку, що додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються при перерахунку пенсій, визначаються виключно законами України, а встановлений у положеннях першого речення частини третьої статті 63 Закону перелік нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, який включає надбавки, доплати, підвищення, є вичерпним.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суми індексації грошового забезпечення військовослужбовців не віднесені до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень), тобто не є складовою частиною грошового забезпечення військовослужбовців, а тому на суми індексації не нараховувався та не сплачувався єдиний соціальний внесок.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, а тому оскаржувана постанова через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.202 КАС України неповне з'ясування обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування оскарженого судового рішення та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Полтавського обласного військового комісаріату задовольнити.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 29.08.2017р. по справі № 816/1201/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_2 до Полтавського обласного військового комісаріату про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі - з 20.11.2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Старосуд М.І.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Яковенко М.М.