Справа № 826/10488/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

16 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;

за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «П'ятихатська» - Семенова Євгенія Олексійовича на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «П'ятихатська» до Національного банку України, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «П'ятихатська» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національного банку України, третя особа Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до попереднього розгляду.

Під час судового засідання 29 вересня 2017 року представником Національного банку України подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду.

Для надання додаткових пояснень та заперечень сторонами судом першої інстанції оголошено перву до 06 жовтня 2017 року до 08 год. 30 хв.

04 жовтня 2017 року представником позивача до суду першої інстанції надано письмові заперечення щодо заявленого клопотання про залишення позову без розгляду.

06 жовтня 2017 року представники ПАТ «КБ «Хрещатик» до суду першої інстанції надано клопотання про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити для продовження розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 199 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що останньою пропущено строк звернення до адміністративного суду без поважних на те причин.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, нормам процесуального права та є помилковими з таких міркувань.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем заявлене клопотання, задоволене судом першої інста нції, про залишення позову без розгляду в зв'язку з тим, що позивачем нібито пропущений шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, оскільки на його думку, відлік строк почався 06 червня 2016 р., а саме, з моменту розміщення на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації про запровадження ліквідаційної процедури ПАТ «КБ «Хрещатик», і саме з цієї дати позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтере сів.

Згідно п.5 ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Так, згідно ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Із вищенаведеного вбачається, що законодавець чітко передбачив можливість особи в шестимісячний строк оскаржити рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень в разі порушення таким його прав, свобод та інтересів, а також можливість поновлення такого строку в разі його пропуску з поважних причин.

Надаючи правову оцінку зазначеному вище, а також додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо посилання відповідача у справі на те, що перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення у особи права на адміністративний позов, колегія суддів зазначає наступне.

Так, Розділ 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність» регулює порядок віднесення банків до категорії проблемних та неплатоспроможних, а також їх ліквідації.

Так, спочатку НБУ приймає рішення про віднесення банку до категорії проблемних (стаття 75 Закону «Про банки і банківську діяльність»).

Після цього НБУ приймає рішення про віднесення банку до категорії не платоспроможних (стаття 76 Закону «Про банки і банківську діяльність»), по відомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкла дів фізичних осіб», тобто для запровадження тимчасової адміністрації в банку (стаття 34 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

І лише після цього за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (стаття 34 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») На ціональний банк України приймає рішення про відкликання у банку банківсь кої ліцензії та ліквідацію банку (стаття 77 Закону «Про банки і банківську дія льність»).

Тобто, в будь-якому випадку рішення НБУ про віднесення банку до кате горії неплатоспроможних передує його ж рішенню про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Внаслідок цього рішення про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку не може бути прийняте раніше, ніж рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що до визнання протиправним та нечинним рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних у позивача було відсутнє право на адміністративний позов про визнання протиправним та нечинним рі шення про відкликання у банку банківської ліцензії та ліквідацію банку, оскі льки рішення про ліквідацію банку є похідним від рішення про визнання його неплатоспроможним.

Колегія суддів зазначає, що у квітні 2016 року Благодійна організація «Благодійний фонд «Богдана Гаврилишина», Благодійний фонд «Енергетичний центр ім. І. Люндіна», Това риство з обмеженою відповідальністю «Сіріус-1» звернулися до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Національного банку України, третя особи ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», в якому просили визнати протиправною та скасувати постанову Національного банку від 05.04.2016р. № 234 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних».

19.01.2017 року Окружним адміністративним судом м. Києва у справі № 826/6665/16 прийнято постанову, якою визнано протиправною та скасовано постанову Національного банку України від 05.04.2016 року № 234 «Про від несення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних».

Постанова суду першої інстанції залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.04.2017 р. та ухвалою Вищого ад міністративного суду України від 20.07.2017 р.

Оскільки предметом розгляду справи №826/6665/16 було визнання про типравною та скасування постанови НБУ від 05.04.2016 р. № 234 «Про відне сення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних», у ТОВ «Агрофірма «Пґятихатська» не виника ло право на адміністративний позов до НБУ про визнання протиправним та нечинним рішення правління НБУ від 02.06.201 6р. № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію «ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВА РИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» до визнання протиправною та скасування постанови НБУ від 05.04.2016р. № 234.

Таким чином, у ТОВ «Агрофірма «П'ятихатська» право на адміністрати вний позов до НБУ про визнання протиправним та нечинним рішення прав ління НБУ від 02.06.2016р. № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію «ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙ НИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» виникло 20.04.2017 р. - з дня набрання законної сили постанови окружного адміністративного суду м. Києва від 19.01.2017 р.

Внаслідок визнання протиправною та скасування постанови НБУ від 05.04.2016 р. №234 «Про віднесення «ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВА РИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» до категорії неплатоспроможних» у Фонду гаран тування вкладів фізичних осіб не було повноважень надавати НБУ пропозицію про відкликання ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» банківської ліцензії та ліквідацію цього банку.

Колегія суддів зазначає, що зазначені вище обставини встановлені рішеннями адміністративних судів всіх інстанцій по справі № 826/6665/16, в силу ч. 1 ст. 72 КАС України не потребує доказуванню факт відсутності повноважень у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звертатися до НБУ із пропозицією про відкликання у ГІАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» банківської ліцензії та ліквідацію цього банку.

Зазначений факт відсутності повноважень у Фонду гарантування вкладів фізи чних осіб встановлений 20.04.2017 р., тобто саме з цієї дати для ТОВ «Агрофі рма «П'ятихатська» почався перебіг шестимісячного строку на звернення до адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та нечинним рішення правління Національного банку України від 02.06.2016 р. № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію «ПУБЛІЧНОГО АКЦІО НЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК».

Щодо посилання відповідача у справі на те що рішення правління Національного банку України від 02.06.2016 р. № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію «ПУБЛІЧНОГО АКЦІО НЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ХРЕЩАТИК» було офіційно оприлюднено та позивач мав право оскаржити як постанову НБУ від 05.04.2016 р. №234 так і рішення правління Національного банку України від 02.06.2016 р. № 46-рш одночасно, колегія суддів зазначає наступне.

Проте, колегія суддів погоджується з позицією позивача, що ставлячи питання щодо скасування рішення правління Національного банку України від 02.06.2016 р. № 46-рш до скасуваня постанови НБУ від 05.04.2016 р. №234 неможливо оскільки воно є похідним

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на положення Законів України «Про банки і банківську діяльність» та «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якими не передбачено самостійна процедура скасування рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку в зв'язку із скасуванням постанови про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

На підставі вище зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що позивач правомірно звернувся до суду для захисту своїх порушених прав.

Вирішуючи питання законності та обґрунтованості прийнятого судом першої інстанції судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне перевірити, чи узгоджується воно з нормами міжнародного права та чи не буде у даному випадку порушено право особи на судовий захист.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, виходячи з норм чинної Конституції України, а також з норм Міжнародного права, суд приходить до висновку, що залишення позовних вимог позивача без розгляду унеможливить доступ останнього до правосуддя для повного захисту прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі, і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інші проти Великобританії» (рішення від 22.10.1996 року), «Девеер проти Бельгії» (рішення від 27.02.1980 року)).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в не в повній мірі досліджено всі обставини справи у зв'язку із чим суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку щодо залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Отже, суддя суду першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 167, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «П'ятихатська» - Семенова Євгенія Олексійовича - задоволити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

(Повний текст виготовлено - 21 листопада 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.