Справа № 809/315/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/6594/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів: Попка Я.С., Сапіги В.П.,

з участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі № 809/315/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів,-

В C Т А Н О В И В:

16.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування картки відмови № 206000006/2017/00079 від 03.02.2017 року та рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України № 206000006/2017/000080/1 від 03.02.2017 року.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що 23.12.2016 року позивачем було придбано у нерезидента транспортний засіб легковий автомобіль, марки "AUDI", модель "А4", тип кузова універсал, номер кузова - WAUZZZ8K6AA136102, тип двигуна- дизель, обєм двигуна - 1968 см 3, потужність двигуна - 105 КВТ, календарний рік виготовлення - 2010, автомобіль з аварійними пошкодженнями, вартість автомобіля 3000 євро. Позивач вважає, що відповідач неправомірно скоригував ціну транспортного засобу і привів у відповідність залежно від комплектації та технічного стану транспортного засобу. Крім цього зазначає, що митна вартість його автомобіля безпідставно визначена за резервним методом, а не за основним, як вказував позивач. Внаслідок цього, Івано-Франківською митницею протиправно прийнято картку відмови

№ 206050001/2017/00079 та рішення про коригування митної вартості № 206050001/2017/000080/1 від 03.02.2017 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив позивач, який покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою його позов задоволити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що декларантом подано до органу митниці рахунок від 23.12.2016 року де було зазначено, що покупцем сплачено вартість автомобіля готівкою в сумі 3200 євро (в рахунку фактурі є про це відмітка), а також незрозумілим залишається те, чому митниця не застосувала перший метод визначення вартості автомобіля, а натомість скористалась резервним методом.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено те, що 25.01.2017 року декларантом ФОП ОСОБА_2 подано митну декларацію №206050001/2017/400595 на транспортний засіб марки "AUDI", модель "А4", тип кузова універсал, номер кузова - WAUZZZ8K6AA136102, календарний рік виготовлення - 2010.

В даній декларації п. 42 визначено ціну товару в розмірі 3000 євро, згідно з рядком 46, статистична вартість якого становила 87,80654 грн.

Оскільки, документи подані до митного оформлення не містили всіх відомостей, які б підтверджували ціну автомобіля, що була фактично сплачена за даний товар, митним органом, згідно з вимогами ч. 3 ст. 53 МК України 25.01.2017 року та 27.01.2017 року направлено електронне повідомлення декларанту з вимогою про надання додаткових документів, які підтверджують митну вартість товару наступного змісту: «Відповідно до частини 2 ст. 53 МК України надати: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи; за наявності - інші платіжні документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару".

Декларантом 01.02.2017 року та 07.02.2017 року надано відповідь, де вказано, що у декларанта відсутні інші документи крім вже направленої ВМД країни експорту, у звязку з тим, що оплата здійснювалася в готівковій формі, про що свідчить напис на примірнику для продавця рахунка-фактури, завірений печаткою. Стосовно надання висновку експертної організації, то він також відсутній.

Крім цього, на митному посту "Мостиська" було здійснено огляд легкового автомобіля марки "AUDI", модель "А4", про що було складено відповідний акт.

В акті про проведення митного огляду товарів за № 209090402/2017/00251 зафіксовано пошкодження транспортного засобу, а саме: капот, вітрове скло, передній бампер, дах, передні ліве та праве крило, передні ліві та праві двері, задній бампер, фари, радіатори, ланжерони, підсилювач бампера, пошкодження лако-фарбового покриття, пошкоджено та забруднено оббивку салону та сидіня, сліди оливи на двигуні, спрацьовані подушки безпеки.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанцій виходив з того, що при надані картки відмови № 206050001/2017/00079 та рішення про коригування митної вартості № 206050001/2017/000080/1 від 03.02.2017 року митницею дотримано вимоги МК України та інших нормативно-правових актів.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною 3 ст. 53 МК встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини першої статті 54 МК контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналізуючи зазначені норми Верховний Суд України у постанові від 30.06.2015 року (справа 21-591а15) зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливості застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Апеляційним судом встановлено, що 03.02.2017 року відповідач за результатами розгляду митної декларації № 206000006/2017/00079 та доданих до неї документів, відмовив позивачу у митному оформленні транспортного засобу марки "AUDI", модель "А4", тип кузова універсал, номер кузова - WAUZZZ8K6AA136102, календарний рік виготовлення 2010 за заявленою митною вартістю у зв'язку з тим, що ненадано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Відмову у митному оформленні транспортного засобу відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №206050006/2017/00079 від 03.02.2017 року.

Внаслідок цього, Івано-Франківською митницею Державної фіскальної служби України здійснено коригування митної вартості транспортного засобу та винесено рішення про коригування митної вартості товарів № 206050006/2017/000080/1 від 03.02.2017 року, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом виходячи з 6 519,00 евро.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару вказаної митної декларації декларантом долучено:

акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № 209090402/2017/00251від 20.01.2017 року;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 24.03.2010 року;

рахунок фактуру (інвойс) від 23.12.2016 року;

інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару.

З митної декларації вбачається, що декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару за ціною договору. Наведене також підтверджується актом про проведення митного огляду транспортного засобу, що переміщується за митною декларацією від 20.01.2017 року за № 209090402/2017/00251.

Коригування митної вартості імпортованого транспортного засобу відповідачем проведено без врахування документів, що стосуються оціненого товару, підтверджують вартість товару, містять реквізити, необхідні для ідентифікації, підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезенного товару.

Поряд з цим, відповідач відмовив позивачу у митному оформленні транспортного засобу за заявленою митною вартістю у звязку з тим, що не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що в рахунку фактурі від 23.12.2016 року зазначено, що покупцем сплачено вартість автомобіля готівкою.

Апеляційний суд приходить до висновку, що митним органом не було наведено обґрунтованих сумнівів у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів за ціною договору.

Відсутність платіжного документа про сплату вартості автомобіля, на думку апеляційного суду, не викликає сумнівів в достовірності розрахунку митної вартості автомобіля, оскільки розрахунок за вказаний автомобіль проводився в готівковій формі, і позивачем подано належні та допустимі докази, які підтверджують, як факт оплати за товар, так і вартість товару, задекларовану позивачем.

Таким чином, при надані картки відмови № 206050001/2017/00079 та прийнятті рішення про коригування митної вартості № 206050001/2017/000080/1 від 03.02.2017 року Івано-Франківська митниця Державної фіскальної служби України діяла всупереч вимогам чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що картка відмови № 206050001/2017/00079 та рішення про коригування митної вартості № 206050001/2017/000080/1 від 03.02.2017 року прийняті Івано-Франківською митницею Державної фіскальної служби України з порушенням вимог Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів, а тому їх потрібно визнати протиправними та скасувати.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що не підлягає задоволенню позовна вимога стосовно стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 надмірно сплачених митних платежів в розмірі 32762,07 грн., виходячи з наступного.

Так, процедуру повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, у тому числі у випадках, зазначених у ст. 264, ч. 4 ст. 284 Митного кодексу України та в міжнародних договорах України, визначає наказ Державної митної служби України від 20.07.2007 року № 618 «Про затвердження Порядку повернення платникам податків, коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами».

Відповідно до положень п. 1 розділу III цього Порядку для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Оскільки ОСОБА_1 не звертався до Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України, щодо повернення надміру сплачених сум митних платежів у відповідності до вимог наведеної статті та відповідачем не приймалися рішення, щодо повернення позивачу надмірно сплачених сум митних платежів, апеляційний суд вважає позовні вимоги в цій частині передчасними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги позивача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанову суду слід скасувати та прийняти нове рішення про часткове задоволення заявленого позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі № 809/315/17 скасувати та прийняти нову постанову, відповідно до якого позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати протиправною і скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України № 206050001/2017/00079 від 03.02.2017 року та рішення про коригування митної вартості Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби України № 206050001/2017/000080/1 від 03.02.2017 року.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Повний текст судового рішення виготовлено 24.11.2017 року.