Справа № 523/15437/16-ц
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 листопада 2017 року м. Київ К/800/29592/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швед Е.Ю., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2017 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року

за заявою ОСОБА_1 про роз'яснення судового рішення

у справі № 523/15437/16-ц

за позовом ОСОБА_1

до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій ім. Пирогова" "Укрпрофоздоровниця",

треті особи: ЗАТ Лікувально-оздоровчих установ профспілок України "Укрпрофоздоровниця", представництво ЗАТ Лікувально-оздоровчих установ профспілок України "Укрпрофоздоровниця", Управління капітального будівництва Одеської міської ради,

про захист порушеного права на житло, незаконного виселення без надання житла, відшкодування шкоди і надання двокімнатної квартири,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій ім. Пирогова" "Укрпрофоздоровниця", треті особи: ЗАТ Лікувально-оздоровчих установ профспілок України "Укрпрофоздоровниця", представництво ЗАТ Лікувально-оздоровчих установ профспілок України "Укрпрофоздоровниця", Управління капітального будівництва Одеської міської ради, про захист порушеного права на житло, незаконного виселення без надання житла, відшкодування шкоди і надання двокімнатної квартири.

Постановою Суворовського районного суду від 15 лютого 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано Одеську міську раду та її виконавчий комітет надати ОСОБА_1 та її неповнолітній доньці ОСОБА_2 житло, відповідно до норм чинного законодавства України. В іншій частині позову відмовлено.

27 жовтня 2016 року ОСОБА_1 було подано клопотання про роз'яснення постанови Суворовського районного суду від 15 лютого 2007 року щодо незаконного виселення без надання іншого житла, відшкодування матеріальної та моральної шкоди і надання двокімнатної квартири, стягнення судових витрат та надати виконавчий лист про зобов'язання Одеської міської ради надати жиле приміщення згідно з нормами чинного законодавства із зазначенням терміну надання житла, а саме ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, донці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та онуку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про роз'яснення рішення відмовлено.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, в якій вона, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року та постановити окрему ухвалу, якою роз'яснити постанову Суворовського районного суду від 15 лютого 2007 року з урахуванням статусу сімейності та виконання рішення, вказати порядок надання жилого приміщення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що статтею 170 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено порядок роз'яснення судового рішення.

Згідно з частиною першою вказаної статті Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, а також державного виконавця, ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Виходячи зі змісту даної норми слід зазначити, що роз'яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Роз'ясненню підлягає судове рішення у разі, якщо незрозуміла його резолютивна частина та без роз'яснення якої ускладнюється його виконання.

Роз'яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли недотримані вимоги щодо ясності, визначеності рішення адміністративного суду.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а зі змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз'яснення судового рішення.

Вказана стаття Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість роз'яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Виходячи із системного тлумачення положень статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути роз'яснено постанову чи ухвалу суду у разі, якщо без такого роз'яснення її складно виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Дослідивши текст постанови Суворовського районного суду від 15 лютого 2007 року, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що вказане судове рішення є зрозумілим, оскільки не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо його розуміння.

Як правильно зазначено судами попередніх інстанцій, зі змісту заяви про роз'яснення постанови Суворовського районного суду від 15 лютого 2007 року вбачається, що фоктично ОСОБА_1 заявлюються нові позовні вимоги, які не були предметом дослідження під час розгляду справи.

Крім того, згідно з частиною другої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Судами встановлено, що відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, вказана постанова суду виконана державною виконавчою службою, виконавчий лист повернуто 06 серпня 2007 року та виконавче провадження закінчено.

Враховуючи зазначене, суди дійшли правильного та обгрунтовного висновку про відмову в задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків судів не спростовують.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи, порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення щодо того, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки судів попередніх інстанцій та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку з ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року за заявою ОСОБА_1 про роз'яснення судового рішення у справі № 523/15437/16-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Ю. Швед