Справа № 335/4228/17(2-а/335/191/2017)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2017 рокусправа № 335/4228/17(2-а/335/191/2017)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Лукманової О.М. Богданенка І.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя

на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 липня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 липня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком на загальних підставах з 07 березня 2017 року, відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2014, 2015, 2016 р.) та зобовязано відповідача розрахувати ОСОБА_1 пенсію за віком на загальних підставах з 07 березня 2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2014, 2015, 2016 р.), провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що пенсія за вислугою років, яка була призначена позивачу за Законом України «Про пенсійне забезпечення», не позбавляє позивача права на пенсію, призначену за ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що дає позивачу право на застосування обраного показника заробітної плати.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем (Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м.Запоріжжя) подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що наразі відсутні правові підстави для застосування показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки за останні 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, оскільки позивачем було подану заяву про переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Тому показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінний, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивачем надано до апеляційного суду заперечення, згідно яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що йому не було призначено пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Йому було призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Натомість, ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено такий вид пенсії як за вислугу років. Тому він має право на застосування щодо нього при перерахунку пенсії ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка надає можливість застосувати показник середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком ( т. т. за 2014, 2015, 2016 р.).

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному обєднаному управлінні пенсійного фонду України м. Запоріжжя, з 29 жовтня 2009 року йому призначено пенсію по вислузі років у відповідності до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжував працювати та набув страхового стажу більше 24 місяців. Позивач звернувся до відповідача із заявою від 07.03.2017 року про призначення йому пенсії за віком, оскільки він набув такого права з 07 вересня 2014 року.

Центральним обєднаним управлінням пенсійного фонду України м. Запоріжжя листом від 24 березня 2017 року йому було відмовлено у перерахунку пенсії у відповідності до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки, як вважає Центральне обєднане управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя, він вже отримує пенсію за віком, призначену відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії розраховано відповідно до вимог Закону №1058 - ІV.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону , із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Натомість, матеріалами справи підтверджено, що позивачу було призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Цей закон передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. При цьому, за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше. Крім того, після призначення пенсії за вислугою років позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

За таких обставин, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з доводами Пенсійного фонду щодо застосування частини третьої статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» під час нарахування пенсії позивачу.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14 (відповідно до приписів статті 244-2 КАС України, рішення ВСУ є обов'язковим для всіх субєктів владних повноважень).

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: І.Ю. Богданенко