Справа № 295/7479/17
Суддя: Слюсарчук Н. Ф.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №295/7479/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого - судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з Давиденко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №2 батальйону управління патрульної поліції у м. Житомирі Сінельникова Максима Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 11.06.2017 року поліцейським роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у м. Житомирі Сінельниковим Максимом Віталійовичем винесено постанову серії БР № 766991 року в справі про адміністративне правопорушення, притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн.

У постанові інспектор вказав, що 11.06.2017 року о 21 годині 57 хв. у м. Житомирі за адресою: вулиця Покровська, 108, ОСОБА_2 на транспортному засобі марки HONDA CRV 2.4, яким вона керувала, не було вімкнено ближнє світло фар в темну пору доби.

Позивач вважає постанову такою, що не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні підтримала позов з підстав, викладених в ньому, просила його задовольнити.

Представник відповідача УПП у м. Житомирі ДПП у судовому засіданні не визнав позов, з підстав зазначених у запереченні, що долучені до матеріалів справи та просив відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, оглянувши відеодокази, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В силу ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення, 11.06.2017 року о 21 годині 57 хв. у м. Житомирі за адресою: вулиця Покровська, 108, ОСОБА_2 на транспортному засобі марки HONDA CRV 2.4, яким вона керувала, не було вімкнено ближнє світло фар в темну пору доби.

Як убачається з постанови серії БР № 766991 року від 11.06.2017 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, винесеної поліцейським роти №2 батальйону управління патрульної поліції у м. Житомирі Сінельниковим Максимом Віталійовичем, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн. за порушення ПДР України.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонений сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху, в тому числі за порушення вимог розмітки проїзної частини доріг.

За наведених обставин суд вважає, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскаржувана позивачем постанова є правомірною і підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення- порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Щодо порядку та процедури винесення постанови про адміністративне правопорушення, то це регулюється нормами ст.ст. 254, 258, 276, 283 КУпАП України, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженанаказом МВС України від 07.11.2015 р. за № 1395 (далі-Інструкція №1395).

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до положень ст.222 КУпАПоргани Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя ст.122).

Від імені органів Національної поліції право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом, відповідно до ст. 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч.2ст. 258 КУпАП).

Згідно ч.4 ст. 258 КУпАПу випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

В силу вимог ч. 3 ст.255, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 258 КУпАП, складання протоколу про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення правил дорожнього рухуне передбачено.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 1211,1212, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею1241, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті127, статтями 128,129, статтею 1321, частинами шостою і одинадцятою статті1331, частинами першою, другою і третьою статті140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ).

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленимирозділом ІV КУпАП. За таких обставин, посилання позивача на порушення відповідачем вимогст. 268 КУпАПє необґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких увизначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 9 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису. Дане адміністративне правопорушення було зафіксовано на відеореєстратор поліцейського.

В якості доказу у справі стороною відповідача надано суду відеодиск, на якому міститься відеозапис з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, за яке позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні було оглянуто відеозапис, на якому зафіксовано та з якого вбачається, що позивач рухалася на автомобілі, на якому не було ввімкнено ближнє світло фар в темну пору доби. При встановленні обставин справи та постанови позивач неодноразово повідомляла поліцейського про те, що вона велике правопорушення не здійснила, його вже виправила, просила попередити її або зробити їй зауваження.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З вказаного слідує, що позивачем порушено вимоги Правил дорожнього руху, це підтверджено належними доказами, і інспектор патрульної поліції правомірно притягнув її до відповідальності. При цьому, інспектором не було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та права позивача при прийнятті рішення про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, доводи позивача, що постанова підлягає скасуванню на тій підставі, що оформлення постанови та порушення інспектором патрульної поліції низку визначених в законні послідовних дій носить формальний характер є недоведеним та безпідставним.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серія БР № 766991 від 11.06.2017 року, винесена без порушенням норм адміністративного законодавства та вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 р. за № 1395, оскільки в судовому засіданні були наведені докази, на яких ґрунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення правопорушення, що в цілому свідчить про належність обґрунтування наведених в оскаржуваній постанові обставин та їх доведеність допустимими доказами, що призвели до порушення з боку позивача дорожнього рухуУкраїни, та відповідно є складом правопорушення, що слугувало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушенняорган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідач, у відповідності до приписів ч.2ст.71 КАС України, довів правомірність прийнятого рішення інспектора патрульної поліції, надав докази на спростування доводів позивача.

Відповідно дост. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, діючи в межах заявлених позовних вимог, проаналізувавши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 7, 122, 162, 222, 245, 247, 251, 252, 254, 255, 256, 268, 284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 10, 11, 70, 159, 162, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністартивного позову ОСОБА_2 до Інспектора роти №2 батальйону управління патрульної поліції у м. Житомирі Сінельникова Максима Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення- відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ф.Слюсарчук