Справа № 820/3252/17
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 р.Справа № 820/3252/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Бєлхароєва Зелимхана Курейшевича на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2017р. по справі № 820/3252/17

за позовом Бєлхароєва Зелимхана Курейшевича

до начальника 2-го відділу ГВ ЗНД Управління Служби Безпеки України в Харківській області ОСОБА_2

про визнання дій незаконними,-

ВСТАНОВИЛА:

Бєлхароєв Зелимхан Курейшевич звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Начальника 2-го відділу ГВ ЗНД Управління Служби Безпеки України в Харківській області ОСОБА_2 по застосуванню ним відносно ОСОБА_3 Зелихман Курейшович вогнепальної зброї та проведенню ним відносно Бєлхароєв Зелимхан Курейшевич вогнепальної зброї та проведенню ним відносно нього оперативно-розшукових заходів та оперативно-розшукової діяльності та оперативно-розшукових заходів без заведення оперативно-розшукової справи.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2017 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Бєлхароєв Зелимхан Курейшевич до Начальника 2-го відділу ГВ ЗНД Управління Служби Безпеки України в Харківській області ОСОБА_2 про визнання дій незаконними.

Розяснено позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Розяснено позивачу, що для захисту своїх прав та законних інтересів він має право звернутись до відповідного місцевого загального суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної ухвали, норм процесуального права, а саме: п. 1, п. 2 ст. 8, п. 1 ст. 9, п. 5 ст. 58, ч. 2, ч. 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач просить ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2017 скасувати та прийняти нове рішення про направлення справи до суду в новому складі для подальшого розгляду;застосувати при винесенні рішення ЄСПЛ по справі "Кузьменко проти України".

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача не належать до юрисдикції адміністративного суду, оскільки не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов'язані із оскарженням дій відповідача вчинених в межах розслідування кримінальної справи та здійснення кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, з огляду на наступне

Відповідно до положень статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно пункту 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вжитий у Кодексі адміністративного судочинства України термін суб'єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України фактично регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів, та зазначає, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>.

З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 303-307 Кримінального процесуального кодексу України встановлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування.

Як зазначено в. п. 4.2 рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2001 від 23 травня 2001 року, кримінальне судочинство це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів. Захист прав і свобод людини не можуть бути надійним без надання їй можливості при розслідуванні кримінальної справи оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб, як і діяльність суду, має свої особливості, не належить до сфери управлінської.

При цьому порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (ч. 1 ст. 1 КПК України).

Як встановлено судом, спір виник не з приводу реалізації начальником 2-го відділу ГВ ЗНД Управління Служби Безпеки України в Харківській області ОСОБА_2 управлінських функції як суб'єкта владних повноважень, а з правовідносин, котрі склались при організації останнім виконання правоохоронної функції відповідно до Кримінального процесуального кодексу України в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000228 від 21 січня 2017 року.

При цьому, як свідчать матеріали справи, 14 липня 2017 року ОСОБА_3 Зелимхана Курейшевича було повідомлено про підозру в умисному невиконанні ухвали суду, що набрала законної сили, тобто кримінальному правопорушенні - злочині, передбаченому ч. 1 ст. 382 КК України, та здійсненні опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов'язків, тобто, кримінальному правопорушенні - злочині, передбаченому ч. 2 ст. 342 КК України.

З вказаного повідомлення вбачається, що 30 грудня 2016 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м.Харкова Федюшиним М.В винесено ухвалу у справі №639/9829/16-к щодо зміни екстрадиційного арешту відносно громадянина ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3 Зелимхана Курейшевича, ІНФОРМАЦІЯ_1, який утримувався в Харківській установі виконання покарань №27 згідно ухвали слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2016 року, на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, звільнивши його з під варти, при цьому до вирішення питання про видачу та фактичну передачу компетентним органам ОСОБА_4 Федерації ОСОБА_3К, заборонити йому залишати фактичне місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, зобовязавши його прибувати до прокурора, слідчого судді за першою вимогою, визначивши виконавця в особі Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області відповідно до вимог ст.181 КПК України, та строк її дії до 18 лютого 2017 року.

30 грудня 2016 року Київським відділом поліції Головного управління національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 було одягнуто електронний браслет-пристрій з радіопередавачем тривожного сповіщення моделі ТХ8-700-2, та мобільний контрольний пристрій спостереження за нерухомими обєктами торгової марки ЗМ Еlectronic Monitoring Two Piece GPS з радіо модулем системи стільникового звязку М-900/1800 GPS - приймачем і поставлено на облік. В подальшому здійснювалась перевірка отримання ним вимог вказаної ухвали, заведена контрольна-наглядова справа та здійснювались заходи щодо перевірки його за вказаним місцем мешкання.

19 січня 2017 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 знаходячись за місцем мешкання, за адресою: .Харків вул.Міськрадівська буд.22, маючи прямий умисел на не виконання ухвали суду, що набрала законної сили, щодо застосованого до нього цілодобового домашнього арешту, за вказаною адресою із застосуванням електронного засобу контролю, помістив ногу на якій був закріплений зазначений електронний засіб контролю, до відра з теплою водою, внаслідок чого прилад цю ситуацію інтерпретував, як контакт із тілом, після чого він пошкодив електронний браслет, та залишивши його самовільно, без дозволу суду покинув домоволодіння та зник у невідомому напрямку.

Крім того, 13 липня 2017 року близько о 19 години 30 хвилин, ОСОБА_3 перебуваючи на парковці прилеглої до торгового розважального центру Магелан, розташованого за адресою: Харківська область Дергачівський район смт. Мала Данилівка вул. Кільцевий Шлях 4А, будучи особою стосовно якої відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 грудня 2016 року обрано тимчасовий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з підстав перебуванням в міжнародному розшуку, порушуючи вимоги зазначеної ухвали щодо цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю та заборони залишення фактичного місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, був зупинений працівниками Служби безпеки України ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які предявили до нього законні вимоги - підняти руки вгору та лягти на землю. Однак, ОСОБА_3, всупереч законним вимогам працівників правоохоронного органу навмисно не виконав їх вимоги, вступив в суперечку з ними. Працівник Служби безпеки України ОСОБА_2 продовжуючи вимагати лягти на землю та тримати руки так, щоб їх було видно, з метою затримання почав скорочувати відстань до ОСОБА_3 В цей час останній діючи навмисно з метою вчинення опіру працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обовязків, з метою уникнення затримання в установленому законом порядку, лівою рукою відштовхнув працівника служби безпеки України ОСОБА_2 внаслідок чого останній був вимушений зробити два кроки назад.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_3 перебуваючи на відстані близько 5 метрів від працівників СБУ всупереч їх законним вимогам почав швидко рухатись в сторону працівника СБУ ОСОБА_2, з метою застосування фізичної сили до нього та уникнення затримання, однак працівниками СБУ ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було здійснено попереджувальні постріли в повітря.

На вказані дії правоохоронців ОСОБА_3 різко змінив напрямок руху та почав бігти в протилежну сторону намагаючись втекти від працівників правоохоронного органу та уникнути затримання.

Після чого, працівниками СБУ розпочато переслідування ОСОБА_3, в ході якого, з метою недопущення тяжких наслідків та виконання своїх обовязків щодо затримання розшукуваної особи, працівник СБУ ОСОБА_2 здійснив два постріли в напрямку нижніх кінцівок ОСОБА_3, завдяки чому протиправні дії ОСОБА_3 було припинено, а останнього в подальшому було затримано.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. ч.1 ст. 382 КК України- умисне невиконання ухвали суду та за ст.342 ч.2 КК України опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов'язків.

Таким чином, оскаржені у даній справі дії працівника правоохоронного органу вчинені в межах кримінального провадження у якій позивач є стороною.

Статтями 303-307 Кримінального процесуального кодексу України встановлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування.

З огляду на наведений характер правовідносин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача не належать до юрисдикції адміністративного суду, оскільки не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов'язані із оскарженням дій відповідача вчинених в межах розслідування кримінальної справи та здійснення кримінального провадження. Їх розгляд можливий лише у порядку, встановленому Кримінально-процесуальним кодексом України, адже процесуальна діяльність посадових осіб правоохоронних органів має свої особливості та не віднесена до сфери управлінської діяльності.

Колегія суддів зазначає, що висновки Європейського суду з прав людини у справі "Кузьменко проти України" (заява N 49526/07) не можуть бути застосовані у даній справі враховуючи наявність інших спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до приписів частини 6 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Бєлхароєва Зелимхана Курейшевича до Начальника 2-го відділу ГВ ЗНД Управління Служби Безпеки України в Харківській області ОСОБА_2 про визнання дій незаконними.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Бєлхароєва Зелимхана Курейшевича залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.08.2017р. по справі № 820/3252/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_6
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_7 ОСОБА_8
Повний текст ухвали виготовлений 24.11.2017 р.