Справа № 816/1931/17
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2017 рокум. ПолтаваСправа №816/1931/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Пилипенко А.В.

та представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області до Державної екологічної інспекції у Полтавській області про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області звернулось до суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Полтавській області про стягнення заборгованості у розмірі 10030,38 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем у визначений законом строк у повному обсязі не сплачені фінансові санкції, застосовані до Держекоінспекції на підставі рішення Управління від 09.12.2016 №298 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову повністю. При цьому звертала увагу на те, що у діях Держекоінспекції відсутня вина як основний елемент майнової відповідальності.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог з мотивів, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Суд встановив, що на підставі наказу директора виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 17.10.2016 №107 та направлень від 25.11.2016 №582, від 30.11.2016 №601 працівниками Відділення проведено планову перевірку страхувальника - Держекоінспекції за період з 29.12.2011 по 30.09.2016 /а.с. 6-9/.

За результатами перевірки складений акт від 30.11.2016, у якому вказано на порушення відповідачем вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001 №2240-ІІІ, що був чинним до 01.01.2015, та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Так, у акті перевірки зафіксовані такі порушення:

- частини другої статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" в частині, коли перші п'ять днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання оплачувалися за рахунок коштів Фонду, а не за рахунок коштів роботодавця, внаслідок чого неправомірні витрати на виплату допомоги по листку непрацездатності ОСОБА_3 від 16.11.2012 №018894 склали 50,38 грн;

- абзацу першого пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266, в частині, коли невірно визначений розрахунковий період: обчислення середньої заробітної плати для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності (вагітності та пологах) проводилося не за останні 6 календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок, внаслідок чого неправомірні витрати на виплату допомоги по листках непрацездатності ОСОБА_4 від 19.09.2013 №768902, від 20.09.2013 № 564030 склали 86,76 грн;

- абзацу першого пункту 7, абзацу 5 Порядку №1266 в частині, коли середня заробітна плата для нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності обчислювалася виходячи не з фактично нарахованої заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески та місяць розрахункового періоду (з першого до першого числа), в якому застрахована особа не працювала з поважних причин (тимчасова непрацездатність), не виключено з розрахункового періоду, внаслідок чого неправомірні витрати по листку непрацездатності ОСОБА_5 від 08.10.2014 № 163948 склали 166,34 грн;

- абзацу першого пункту 2 Порядку №1266 в частині, коли невірно визначений середньоденний розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності (арифметична помилка), внаслідок чого неправомірні витрати по листку непрацездатності ОСОБА_6 від 15.03.2013 №846836 склали 33,04 грн;

- абзацу першого пункту 4 Порядку №1266 в частині, коли невірно визначений розрахунковий період при довготривалій хворобі: обчислення середньої заробітної плати для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності проводилося не за останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок, внаслідок чого неправомірні витрати по листку непрацездатності ОСОБА_7 від 09.01.2014 №126268 склали 81,50 грн;

- пункту 20 Порядку №1266 в частині, коли невірно визначено кількість днів, які підлягають оплаті за період тимчасової непрацездатності, внаслідок чого неправомірні витрати по листку непрацездатності ОСОБА_8 від 22.11.2013 №566073 склали 82,55 грн;

- абзацу другого пункту 29 Порядку №1266 в частині, коли застрахованій особі, яка протягом 12 місяців перед настанням страхового випадку мала страховий стаж менше шести місяців, допомога по тимчасовій непрацездатності не обмежена розміром мінімальної заробітної плати, встановленої законом у місяці настання страхового випадку, внаслідок чого неправомірні витрати по листках непрацездатності ОСОБА_9 від 29.07.2016 №542551 склали 339,00 грн, ОСОБА_10 від 07.09.2015 №156525 склали 515,60 грн;

- абзацу другого частини першої статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", абзацу першого пункту 3, пункту 32 Порядку №1266 в частині, коли середньоденна заробітна плата обчислена не з фактично нарахованої заробітної плати за розрахунковий період (12 календарних місяців) та шляхом ділення на кількість днів з урахуванням календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин (тимчасова непрацездатності), внаслідок чого неправомірні витрати по листку непрацездатності ОСОБА_5 від 20.11.2015 №119181 склали 29,25 грн;

- абзацу першого пункту 7, абзацу другого пункту 14 Порядку №1266 в частині, коли середня заробітна плата для нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності обчислювалася виходячи не з фактично нарахованої заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески та шляхом ділення на кількість днів, відмінну від кількості фактично відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді, внаслідок чого неправомірні витрати по листках непрацездатності ОСОБА_5 склали 1606,72 грн;

- абзацу першого частини третьої статті 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в частині, коли допомога по тимчасовій непрацездатності по догляду за хворою дитиною віком до 14 років при амбулаторному лікуванні виплачена понад 14 календарних днів, внаслідок чого неправомірні витрати по листку непрацездатності ОСОБА_11 склали 226,35 грн;

- абзацу першого пункту 2, пункту 25 Порядку №1266 в частині, коли невірно визначений розрахунковий період: обчислення середньої заробітної плати для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності проводилося не за останні 12 календарних місяців (з першого до першого числа, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок та допомога по тимчасовій непрацездатності нарахована і виплачена за кількість днів, відмінну від кількості календарних днів, внаслідок чого неправомірні витрати по листку непрацездатності ОСОБА_12 від 21.07.2015 №138386 склали 534,34 грн;

- пункту 25 Порядку №1266 в частині, коли невірно визначений розрахунковий період: обчислення середньої заробітної плати для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності проводилося не за останні 12 календарних днів (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок, внаслідок чого неправомірні витрати по листку непрацездатності ОСОБА_13 склали 47,07 грн;

- абзацу першого пункту 3, пункту 32 Порядку №1266 в частині, коли середньоденна заробітна плата обчислена не з фактично нарахованої заробітної плати за розрахунковий період (12 календарних місяців) та шляхом ділення на кількість днів з урахуванням календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин (тимчасова непрацездатність), внаслідок чого неправомірні витрати по листку непрацездатності ОСОБА_5 від 19.11.2015 №102743 склали 19,70 грн;

- пункту 2 частини четвертої статті 19 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", абзацу третього пункту 29 Порядку №1266 в частині, коли застрахованій особі, яка протягом 12 місяців перед настання страхового випадку мала страховий стаж менше 6 місяців, допомога по вагітності та пологах виплачена виходячи не з нарахованої заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески, а в двократному розмірі мінімальної заробітної плати, внаслідок чого неправомірні витрати по листках непрацездатності ОСОБА_14 від 13.04.2016 №189981 склали 3682,94 грн; ОСОБА_15 від 22.04.2016 №,99 грн; ОСОБА_15 від 27.06.2016 №472643 264,44 грн.

З урахуванням наведеного, Відділенням 09.12.2016 прийняте рішення №298 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування, яким відповідача зобов'язано повернути до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності кошти у загальному розмірі 10145,97 грн, а також нарахована пеня у розмірі 2,54 грн та застосований штраф за порушення порядку використання страхових коштів у розмірі 4822,70 грн /а.с. 17/.

Оскільки відповідач рішення від 09.12.2016 №298 у повному обсязі не виконав, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості позовних вимог та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

За змістом статті 2 Закону України від 18.01.2001 №2240-ІІІ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасової втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням", що був чинним до 01.01.2015, суб'єкти загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, - застрахована особа або інша особа у випадках, передбачених статтями 45, 47 цього Закону, страхувальник та страховик; страхувальник відповідно до цього Закону - це: а) роботодавець - для осіб, зазначених у частині першій статті 6 цього Закону; б) особи, зазначені у частинах другій та третій статті 6 цього Закону; роботодавець - юридична (підприємство, установа, організація) або фізична особа, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб.

За приписами статті 1 Закону України від 23.09.1999 №1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції Закону України від 28.12.2014 №77-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці") суб'єкти соціального страхування - застрахована особа, члени її сім'ї або інша особа у випадках, передбачених цим Законом, страхувальник та страховик. Терміни "застрахована особа", "страхувальники" та "роботодавці" вживаються у цьому Законі у значеннях, наведених у Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Пунктом 10 частини першої статті 1 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Таким чином, відповідач, як роботодавець, у спірних відносинах виступає страхувальником.

В силу положень пунктів 9, 10 частини першої статті 3 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" соціальне страхування здійснюється за принципами: цільового використання коштів соціального страхування; відповідальності роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 4 названого Закону, Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Частиною третьою статті 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Робочі органи виконавчої дирекції Фонду провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та в порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду, що затверджується його правлінням, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

Пунктами 6, 7 частини першої статті 9 згаданого Закону визначено, що основними завданнями Фонду та його робочих органів є: здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, у тому числі на підставі інформації з електронного реєстру листків непрацездатності; здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду.

А відповідно до пункту 6 частини другої цієї статті, Фонд та його робочі органи відповідно до покладених на них завдань здійснюють контроль за використанням коштів Фонду, веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи.

Як визначено пунктом 1 частини п'ятої статті 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", роботодавець несе відповідальність за порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення.

Абзацом першим частини шостої цієї статті визначено, що у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

А відповідно до частини восьмої згаданої статті, право застосовувати фінансові санкції та накладати адміністративні штрафи від імені Фонду мають директор виконавчої дирекції Фонду та його заступники, керівники робочих органів Фонду та їх заступники.

При цьому частиною сьомою статті 15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що своєчасно не сплачені фінансові санкції та адміністративні штрафи стягуються із страхувальника в дохід Фонду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 7.1 Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження, затвердженої постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.12.2010 №29, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.03.2011 за №393/19131, страхувальник може оскаржити рішення органу Фонду. Страхувальник у письмовій формі звертається до органу Фонду, який прийняв рішення, із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга повинна бути подана органу Фонду протягом 10 календарних днів з дня отримання страхувальником рішення органу Фонду, що оскаржується.

Крім того, згідно з частинами першою, другою статті 17 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку. Строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

Згідно з частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З урахуванням наведеного вище, суд зауважує, що відповідач рішення від 09.12.2016 №298 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування у встановленому законом порядку не оскаржив.

Відповідне рішення відповідачем у повному обсязі не виконане, неправомірні витрати та застосовані фінансові санкції не сплачені.

За таких обставин, зважаючи на наявність у позивача права на проведення перевірки щодо використання страхувальниками коштів Фонду, застосування до страхувальників у разі виявлення порушень фінансових санкцій та права на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, а у відповідача - обов'язку повернути неправомірно витрачену суму страхових коштів та сплатити застосовані Фондом штрафні санкції, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог Управління.

Посилання представника відповідача на те, що у діях Держекоінспекції відсутня вина як основний елемент майнової відповідальності суд вважає безпідставними, оскільки відповідальність страхувальника за порушення порядку використання коштів Фонду передбачена безпосередньо у Законі України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Отже, позов належить задовольнити у повному обсязі.

Позивач від сплати судового збору звільнений, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 7-11, 69-71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області до Державної екологічної інспекції у Полтавській області про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з Державної екологічної інспекції у Полтавській області () на користь управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області () заборгованість зі сплати страхових внесків у розмірі 10030,38 грн (десять тисяч тридцять гривень тридцять вісім копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2017 року.

Суддя (підпис) О.О. Кукоба