Справа № 815/3163/17
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/3163/17

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Лукянчук О.В.
судді -Градовського Ю.М.
при секретарі -Величко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Авантаж Інспект» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року ТОВ «Авантаж Інспект» (надалі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області (надалі - відповідач, ДФС), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.03.2017 року:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 490719,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 122680,00 грн.;

- №, яким до позивача застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 32737,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню, оскільки прийняті відповідачем на підставі висновків, які ґрунтуються не на первинних облікових звітних документах, а виключно на припущеннях. Твердження ДФС про недостовірність декларацій позивача є безпідставними, оскільки спростовуються наявними письмовими доказами, у зв'язку з чим сума грошового зобов'язання, визначена оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями є безпідставною

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29.08.2017 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, ДФС подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 22.02.2017 року по 28.02.2017 року на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України, відповідно до наказу від 21.02.2017 року №361, виданого ГУ ДФС в Одеській області та направлень від 21.02.2017 року №232/14-02 та №233/14-02, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок ризикових платників управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Савчуком Д.О. та головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок ризикових платників управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області Некіпеловим В.В. проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Авантаж Інспект» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість з контрагентами-постачальниками ТОВ «Люкс Індастрі», ТОВ «ВТК» за період серпень 2016 року, ТОВ «Апекс-інвест» за період вересень 2016 року, за результатами якої складено акт перевірки від 07.03.2017 року №136/15-32-14-02/39400733 (надалі - акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення ТОВ «Авантаж Інспект» п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету у сумі 490719,00 грн., у тому числі по періодам: серпень 2016 року 105551,00 грн., вересень 2016 року 385168,00 грн., та порушення позивачем п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, в результаті чого встановлено завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на загальну суму ПДВ 32737,00 грн. за серпень 2016 року.

На підставі встановлених порушень та вказаного акту перевірки ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.03.2017 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 490719,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 122680,00 грн., та податкове повідомлення-рішення від 28.03.2017 року №, яким до позивача застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 32737,00 грн..

За результатом адміністративного оскарження вказаних ППР, рішенням ДФС України від 01.06.2017 року №11933/6/99-99-11-01-02-25 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновок про реальність та товарність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Люкс-Індастрі» і ТОВ «Апекс-інвест» та правомірність задекларованого податкового кредиту, внаслідок чого висновки контролюючого органу про те, що усі операції позивача є безтоварними та про відсутність документів, які підтверджують використання позивачем товарно-матеріальних цінностей у господарській діяльності є необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно висновків акту перевірки, порушень податкового законодавства у взаємовідносинах позивача з ТОВ «ВТК» податковим органом не встановлено, а тому господарські операції між ними не ставляться відповідачем під сумнів.

Крім цього у періоді, що перевірявся податковим органом, ТОВ «Авантаж Інспект» мало господарські відносини з ТОВ «Люкс Індастрі» та ТОВ «Апекс-інвест» і відобразило податковий кредит по вказаним контрагентам.

Відповідно акту перевірки, порушення позивачем п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, пов'язується з тим, що позивачем не були надані всі первинні документи, які б підтверджували факт надання послуг, що передбачені умовами договору, тобто відповідач вважає, що надані до перевірки накладні не підтверджують фактичне здійснення господарської операції та рух активів, а вказаними контрагентами податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за період діяльності (форма №1ДФ), як і баланс та звіт про фінансові результати не подавались, при цьому, відповідачем від Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС в Київській області та від Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС в Київській області отримано податкову інформацію щодо ТОВ «Люкс Індастрі» та ТОВ «Апекс інвест» за звітні періоди декларування з серпня 2015 року по жовтень 2016 року та з 01.08.2016 року по 30.09.2016 року відповідно і, за висновками зазначеної податкової інформації встановлено нереальність господарської діяльності вказаних підприємств.

Підпунктом 14.1.182 п.14.1 ст.14 ПК України встановлено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, в тому числі, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст.198 ПК України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, підставою, що позбавляє платника податків права на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, є не підтвердження його податковими накладними, або підтвердження податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 ПК України.

Згідно статті 1 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами 1, 2 ст.9 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до абзацу 2 п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Так, господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Люкс Індастрі» було укладено договір №0108/16-1 надання послуг з транспортно-експедиторського обслуговування від 01.08.2016 року, згідно з умовами якого ТОВ «Люкс Індастрі» (виконавець) зобов'язується за дорученням ТОВ «Авантаж Інспект» (замовник) організувати вчинення правочинів з надання комплексу послуг, зокрема, але не виключно, перелічених у договорі (організація ТЕО вантажів, організація інспектування рухомого складу, контроль справності рухомого складу, що подається під завантаження, контроль правильності визначення показників якості вантажу замовника (моніторинг вантажу), визначення кодів вантажу, контроль правильності виконання технологічних операцій по оформленню документів на перевезення, контроль правильності виконання технологічних операцій по пломбуванню, організація підготовки документів для митного оформлення (ВМД, ПД) тощо), найменування та порядок розрахунків вартості яких попередньо погоджуються шляхом переговорів, найменуванням та вартістю вказаними в Актах надання послуг, які підписуються сторонами (а.с.85-87 т.1).

На підтвердження фактичного виконання зобов'язання контрагентом за договором позивачем надано Акти надання послуг №1249 від 26.08.2016 року, №1526, №1528 та №1527 від 31.08.2016 року (а.с.74-77 т.1), вантажно-митні декларації (а.с.107-250 т.1, 1-250 т.2, 1-20 т.3), оборотно-сальдові відомості по рахунку (а.с.23-24 т.3).

Під час проведення перевірки позивачем надавались перевіряючим податкові накладні №1249 від 26.08.2016 року, №1526, №1528 та №1527 від 31.08.2016 року, що не заперечується сторонами (а.с.14з/б т.1).

Також, між позивачем та ТОВ «Апекс-Інвест» було укладено договір №2208/1 по наданню послуг з транспортно-експедиторського обслуговування від 22.08.2016 року з додатками, згідно з умовами якого ТОВ «Апекс-Інвест» (виконавець) зобов'язується за дорученням ТОВ «Авантаж Інспект» (замовник) організувати вчинення правочинів з надання комплексу послуг, зокрема, але не виключно, перелічених у договорі (організація ТЕО вантажів, організація інспектування рухомого складу, контроль справності рухомого складу, що подається під завантаження, контроль правильності визначення показників якості вантажу замовника (моніторинг вантажу), визначення кодів вантажу, контроль правильності виконання технологічних операцій по оформленню документів для перевезення, контроль правильності виконання технологічних операцій по пломбуванню, контроль відсутності ушкоджень пломб при перевезенні, контроль правильності виконання технологічних операцій при розвантаженні, організація підготовки документів для митного оформлення (ВМД, ПД), організація надання відомостей щодо руху вагонів з вантажем (нафтопродукти, вугілля), організація ТЕО вантажів на станціях погранпереходів), найменування та порядок розрахунків вартості яких вказуються у Додатках, які є невід'ємними частинами договору (а.с.67-68, 69-72 т.1).

На підтвердження фактичного виконання зобов'язання контрагентом за договором позивачем надано Акти надання послуг від 30.09.2016 року №158, №160, №159, №161 (а.с.78-81 т.1), вантажно-митні декларації (а.с.107-250 т.1, 1-250 т.2, 1-20 т.3), оборотно-сальдові відомості по рахунку (а.с.23-24 т.3).

Під час проведення перевірки позивачем надавались перевіряючим податкові накладні 30.09.2016 року №158, №160, №159, №161, що не заперечується сторонами (а.с.16з/б т.1).

Між позивачем та ТОВ «Апекс-Інвест» було укладено договір №0109/10 про організацію поточного ремонту офісного приміщення від 01.09.2016 року з додатком, згідно з умовами якого ТОВ «Авантаж Інспект» (замовник) доручає, а ТОВ «Апекс-Інвест» (виконавець) зобов'язується з власних матеріалів власними або залученими силами на власний ризик та у передбачений Договором строк (30 календарних днів з дати підписання Договору) виконати роботи з ремонту і герметизації даху на об'єкті замовника за адресою: м. Одеса, вул. Академічна, (Піонерська) 20Б, оф. 8, 8а, а замовник зобов'язується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх, перелік робіт, а також матеріали, які використовуються виконавцем обумовлені в Додатку №1 до Договору, що є його невід'ємною частиною (а.с.60-61, 66 т.1).

На підтвердження фактичного виконання зобов'язання контрагентом за договором позивачем надано Акт надання послуг від 30.09.2016 року №162 (а.с.91-92 т.3), оборотно-сальдові відомості по рахунку (а.с.23-24 т.3).

Під час проведення перевірки позивачем надавались перевіряючим податкові накладні 30.09.2016 року №162, що не заперечується сторонами (а.с.16з/б т.1).

Між позивачем та ТОВ «Апекс-Інвест» було укладено договір №0209/11 про організацію виконання поточного ремонту вагонів від 02.09.2016 року з додатком, згідно з умовами якого ТОВ «Авантаж Інспект» (замовник) доручає, а ТОВ «Апекс-Інвест» (виконавець) бере на себе зобов'язання по організації виконання поточного ремонту вагонів замовника рухомого складу на піввагонів (люкових або глухо донних), вартість за виконання яких визначена у Додатках до Договору з можливістю зміни ціни внаслідок інфляції за схваленням сторін та оформлення і підписання Додаткової угоди до Договору, факт надання (поставки) робіт, послуг підтверджується підписаним сторонами Актом надання послуг (а.с.64-65, 65з/б).

На підтвердження фактичного виконання зобов'язання контрагентом за договором позивачем надано Акт надання послуг від 30.09.2016 року №165 (а.с.84 т.1), вантажно-митні декларації (а.с.107-250 т.1, 1-250 т.2, 1-20 т.3), оборотно-сальдові відомості по рахунку (а.с.23-24 т.3).

Під час проведення перевірки позивачем надавались перевіряючим податкові накладні 30.09.2016 року №165, що не заперечується сторонами (а.с.18 т.1).

Поряд з цим, між позивачем та ТОВ «Апекс-Інвест» було укладено договір №0509/12 на постачання меблі та офісної техніки від 05.09.2016 року з додатком, згідно з умовами якого ТОВ «Апекс-Інвест» (постачальник) зобов'язується поставити і передати у власність ТОВ «Авантаж Інспект» (покупець) певний товар, а останній зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату в порядку та на умовах, визначених у Договорі, якістю, комплектністю та технічними даними товари мають відповідати вимогам, вказаним у Додатку №1 до Договору (а.с.62-63, 63з/б т.1).

На підтвердження фактичного виконання зобов'язання контрагентом за договором позивачем надано видаткові накладні №163 та №164 від 30.09.2016 року №165 (а.с.82-83 т.1), вантажно-митні декларації (а.с.107-250 т.1, 1-250 т.2, 1-20 т.3), оборотно-сальдові відомості по рахунку (а.с.23-24 т.3).

Під час проведення перевірки позивачем надавались перевіряючим податкові накладні 30.09.2016 року №163, 164, що не заперечується сторонами (а.с.18з/б, 19 т.1).

Отримані за договором поставки ТМЦ оформлені ТОВ «Авантаж-Інспект» на власні склади, приміщеннями яких відповідно до Договорів оренди нежитлових приміщень від 16.12.2015 року №30-15 та від 01.04.2016 року №0104/2016 (а.с.88-98, 99-103 т.1) позивач користується для ведення своєї господарської діяльності.

На підтвердження використання у власній господарській діяльності наданих контрагентами послуг позивачем представлено до суду вантажно-митні декларації (а.с.107-250 т.1, 1-250 т.2, 1-20 т.3).

Податковий орган в акті перевірки зазначає, що первинне надання послуг з транспортно-експедиторського обслуговування, ремонту офісного приміщення, постачання меблів та офісної техніки постачальниками, які не можуть визнаватись виробниками (постачальниками) даних послуг є нереальними, оскільки відсутня інформація щодо матеріально-технічних ресурсів та обладнання для виконаних робіт та послуг такого виду і обсягу, вбачається неможливість придбання по ланцюгу документально оформлених транспортно-експедиторських послуг, ремонту офісного приміщення, постачання меблів та офісної техніки, первинний продаж яких оформлено зазначеними суб'єктами, відсутність в первинних облікових документах підприємства якісних (у окремих випадках окремо) дати складання документу, найменування посад осіб, відповідальних за здійснення виробничої операції і правильність її оформлення, особові підписи та їх розшифрування (а.с.22 з/б т.1).

Також ДФС вказує про неможливість встановити транспортування товару, оскільки позивачем не надано документів, які б підтверджували його транспортування, а також не надано документів, що б підтверджували подальше використання придбаних товарно-матеріальних цінностей в господарській діяльності, таким чином господарська діяльність позивача має ознаки нереальності здійснення.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками податкового органу, оскільки реальність проведених операцій позивача з вказаними вище контрагентами підтверджується наступними документами: договорами, видатковими накладними, податковими накладними, актами надання послуг, оборотно-сальдовими відомостями по рахунках та іншими документами, які містяться в матеріалах справи.

Податкові накладні, які відповідно до п.201.10 ПК України є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, були видані позивачу та надавали право на формування відповідного податкового кредиту та їх юридична дійсність податковою інспекцією не оспорюється.

Як вбачається з акту перевірки, єдиною обставиною, на яку посилається відповідач, як на підставу безтоварності господарських операцій є те, що відповідачем від Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС в Київській області за №222/10-02-14-03/39627345 від 28.11.2016 року та від Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС в Київській області №491/10-13-14-04/40171207 від 24.10.2016 року отримано податкову інформацію щодо ТОВ «Люкс Індастрі» та ТОВ «Апекс інвест» за звітні періоди декларування з серпня 2015 року по жовтень 2016 року та з 01.08.2016 року по 30.09.2016 року, за висновками якої встановлено нереальність господарської діяльності вказаних підприємств, та неможливо встановити транспортування товару, так як позивач не надав документів, що підтверджували б його транспортування та також не надано документів, які б підтверджували подальше використання придбаних товарно-матеріальних цінностей в господарській діяльності.

Згідно з п.2 Додатку до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №207 від 25.02.2009 року, для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб необхідно мати: накладну або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж; посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; талон про проходження державного технічного огляду; поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, наявність товарно-транспортної накладної не є обов'язковою умовою для водіїв юридичних осіб, що здійснюють перевезення для власних потреб.

Також листом від 19.09.2013 року за №11569/6/99-99-22-01-03-15/1128 Міністерство доходів і зборів України повідомило, що транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, тому за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, не може бути підставою для невизнання витрат з придбання товарно-матеріальних цінностей.

Підставами для формування податкового кредиту є наявність належним чином оформленої податкової накладної, митної декларації, заяви зі скаргою на постачальника, поданої відповідно до п.201.10 ст.201 Кодексу, бухгалтерської довідки, складеної відповідно до п.198.5 ст.198 Кодексу, або інших документів, передбачених п.201.11 ст.201 Кодексу. Товарно-транспортна накладна не міститься в переліку документів, що визначають право на формування податкового кредиту.

Таким чином, відсутність товарно-транспортних накладних не являється підставою для беззаперечного висновку про завищення позивачем суми податкового кредиту з податку на додану вартість, оскільки зазначені документи є обов'язковими у разі оподаткування операцій за договором перевезення, а не договору постачання, який було укладено позивачем із його контрагентом.

Також колегія суддів зазначає, що податкове законодавство України не містить норм, які б ставили в залежність право платника податку на формування податкового кредиту від можливих порушень податкової дисципліни з боку його контрагентів, або зобов'язували б платників податків контролювати дотримання своїми контрагентами норм законодавства. Можливі порушення контрагентами платника податків податкової дисципліни, у тому числі не декларування своїх зобов'язань або не сплата податку до бюджету, ще не є достатньою підставою для позбавлення платника податків права на формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ по операціям з такими контрагентами.

Такий висновок узгоджується із правової позицією Верховного суду України, яка викладена в постанові від 31.01.2011 року по справі №21-47а10, та з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Булвес» АД проти Болгарії та Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії.

Також судом першої інстанції встановлено, що позивачем було надано належні та допустимі докази, які підтверджують правові наслідки вчинених правочинів та те, що господарські операції мали реальний характер, однак відповідачем при винесені спірного податкового повідомлення-рішення зазначене не було прийнято до уваги.

З матеріалів справи вбачається, а саме з узагальненої податкової інформації Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС в Київській області за №222/10-02-14-03/39627345 від 28.11.2016 року та від Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС в Київській області №491/10-13-14-04/40171207 від 24.10.2016 року, що ТОВ «Люкс-Індастрі» зареєстровано платником ПДВ 01.03.2015 року, та ТОВ «Апекс-Інвест» зареєстровано платником ПДВ 01.01.2016 року, анулювання реєстрації платників ПДВ не відображено, тобто в період здійснення вищенаведених господарських операцій контрагенти позивача були зареєстровані платниками ПДВ та мали право видавати податкові накладні, які є підставою для формування податкового кредиту.

Колегія суддів вважає, що надані позивачем докази підтверджують фактичне виконання договорів, укладених ТОВ «Авантаж Інспект» з ТОВ «Люкс Індастрі» та ТОВ «Апекс інвест», і господарські операції позивача з цими контрагентами мали товарний (реальний) характер, придбання таких послуг підтверджувались документально, що дає право підприємству на формування податкового кредиту.

Отже, враховуючи, що позивач надав докази, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій між ним та його контрагентами, за результатами яких позивачем сформовано податковий кредит та витрати, а товар, придбаний у контрагента, використано у господарській діяльності, та те, що позивач виконав усі зобов'язання за господарським договором та сплатив на користь контрагента суми грошових коштів за поставлені товари з урахуванням сум податку на додану вартість та відповідно до вимог законодавства задекларував їх, що не заперечувалось в акті перевірки податковим органом, дані обставини дають право позивачу на віднесення таких сум до податкового кредиту позивача.

Враховуючи наведене, колегія робить висновок, що спірні податкові повідомлення-рішення є безпідставними та протиправними, а тому підлягають скасуванню.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.199, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 20 листопада 2017 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський