Справа № 812/1224/17
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 листопада 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1224/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Борзаниці С.В.,

при секретарі судового засідання: Лященку А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі Позивач) до Головного управління ДФС у Луганській області (далі Відповідач, ГУ ДФС у Луганській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.06.2016 №№ 28193-13, 28194-13, 28195-13, 28196-13 та 28197-13.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивачем (фізичною особою-підприємцем) отримані податкові повідомлення-рішення від 20.06.2016 №№ 28193-13, 28194-13, 28195-13, 28196-13 та 28197-13 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік на суму 6407,7 грн., 71576,08 грн., 2149,68 грн., 914,68 грн. та 919,43 грн, які вважає протиправними, з огляду на наступне.

Позивач є власником обєктів нерухомого майна, розташованих за адресою:

- пр. Радянський, буд. 70, м. Сєвєродонецьк, Луганська обл., загальна площа об'єкта нерухомого майна складає 220,0 м2, згідно договору № 21/04 купівлі-продажу комунального майна-нежитлового приміщення від 07.10.2004, ;

- АДРЕСА_1, загальна площа об'єкту нерухомого майна складає 2597,1 м2, згідно договору дарування об'єкту- будівлі культурно- розважального комплексу від 03.09.2007;

- вул. Маяковського, буд.28-А, м. Сєвєродонецьк, Луганська обл., вул. Маяковського, буд.28-А, загальна площа об'єкта нерухомого майна складає 78,0 м2, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.05.2008 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно;

- АДРЕСА_2, загальна пощадь обєкту нерухомого майна 96,3 м2, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18.02.2008;

- АДРЕСА_3, загальна пощадь обєкту нерухомого майна 96,8 м2, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18.02.2008.

У відповідності до рішення Сєвєродонецької міської ради від 26.01.2017 № 1200 Про внесення змін до рішення міської ради від 30.05.2016 № 419 Про затвердження нової редакції додатку № 1 до рішення міської ради від 29.01.2015 № 4288 Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок, яким вирішено викласти в наступній редакції п. 6.1 додатку № 1 до рішення міської ради від 30.05.2016 за № 419 Про затвердження нової редакції додатку № 1 до рішення міської ради від 29.01.2015 за № 4288 Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок: 6.1 Ставки податку встановлюються за 1 кв. м. бази оподаткування для фізичних осіб: для обєктів нежилої нерухомості 0,5 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Вважає, що податковий орган при розрахунку розміру податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що належить позивачу, повинен був застосовувати 0,5 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Проте, відповідачем в порушення вимог статті 266 Податкового кодексу України, рішення Сєвєродонецької міської ради від 26.01.2017 № 1200, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що належить позивачу, який перевищує у 4 рази, від того відсотку розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня звітного (податкового) року та рішенням Сєвєродонецької міської ради від 26.01.2017 № 1200.

Представник позивача надав додаткові письмові пояснення, в яких вказав таке (арк.спр.53-55).

Щодо вимог ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20.12.2016 № 1791- VIII:

II. Прикінцеві та перехідні положення

1. ОСОБА_2 набирає чинності з 1 січня 2017 року, крім пункту 8 розділу І цього ОСОБА_3 щодо ставок акцизного податку на алкогольні напої, що підлягають маркуванню марками акцизного податку (зміни до підпункту 215.3.1 пункту 215.3 статті 215), який набирає чинності з першого числа третього місяця з дня набрання чинності цим ОСОБА_3.

«3. Установити, що з 1 січня 2017 року до прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік відповідно до цього ОСОБА_3, встановлені таким органом місцевого самоврядування ставки єдиного податку для платників першої групи, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. та збору за місця для паркування транспортних засобів застосовуються з коефіцієнтом 0,5.»

Податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік розраховуються у 2017 році і зараховуються до бюджету 2017 року, саме тому Відповідач при складанні даних ППР мав керуватися:

- наведеними приписами ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20.12.2016р. № 1791- VIII

- чинною, на момент складання оскаржуваних ППР, редакцією Податкового кодексу України, та Рішенням Сєвєродонецької міської ради № 1200 від 26.01.2017 «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.05.2016 за №419 «Про затвердження нової редакції додатку №1 до рішення міської ради від 29.01.2015 за №4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок», котре було прийнято на виконання ЗУ-№ 1791 - VIII.

Щодо конкуренції норм ПКУ, на які посилається Відповідач, з нормами, на котрих ґрунтуються позовні вимоги Позивача, зазначив наступне.

1. Рішення Сєвєродонецької міської ради № 1200 від 26.01.2017 наразі є чинним, воно не оскаржувалося в суді, воно, в силу вимог ст.ст. 143-144 Конституції України є обовязковим до виконання.

2. Правова колізія між пп.12.3.4. Податкового кодексу України та п. 1, 3 ОСОБА_4 Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20.12.2016 № 1791- VIII має вирішуватися на користь останніх норм, так як прийнятих пізніше у часі та діючих з 01.01.2017.

3. Один з базових принципів оподаткування (пп.4.1.4. Податкового кодексу України) вказує: презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Таким чином, з урахуванням наведеного, оскаржувані ППР мали розраховуватися виходячи зі ставки податку, що аж ніяк не є рівною 2 %.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ( 995 004 ) та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово виносив рішення проти держави Україна, посилаючись як на порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( 995_004 ) і протоколів ( 994_535, 994_059, 994_802, 994_804, 994 170, 994 171, 994_536, 994_537, 994_180, 994_527 ) до неї, так і на порушення судами національного законодавства, зокрема, пп. 4.4.1. ОСОБА_3 України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», про що йдеться мова у справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14 жовтня 2010 року.

Представник відповідача позов не визнав, надав заперечення проти адміністративного позову, у задоволенні позовних вимог просить відмовити (арк.спр. 65-69).

Заперечуючи проти позовних вимог, послався на таке.

Щодо оскаржуваних повідомлень рішень № 28197-13, № 28196-13 від 20.06.2017, якими визначено зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (житлова квартира).

Згідно з рішенням Сєвєродонецької міської ради №4288 шостого скликання девяносто шостої (чергової) сесії від 29.01.2015 (зі змінами та додатками до них за номерами № 419 від 30.05.2016 , № 420 від 30.05.2016, та № 668 від 29.09.2016) ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для обєктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб за 1 кв. м. бази оподаткування, для квартири - складає 1% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня звітного (податкового) року, з площі, що перевищує 60 м. кв.

Тип обєкта нерухомості - квартира.

Загальна площа усіх обєктів житлової нерухомості: 96,3+96,8=193,1 кв.м.

Питома вага (м. Сєвєродонецьк, Молодіжна АДРЕСА_4): 96,3 /193,1=0,49870;

Питома вага (м. Сєвєродонецьк, Молодіжна АДРЕСА_5): 96,8 /193,1=0,50129.

Мінімальна заробітна плата на 01 січня 2016 року становила 1378 грн.

Ставка податку 1% - 13,78 грн. (за 1 кв. м.)

Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

Площа що оподаткується: 193,1 - 60 = 133,1 кв.м.

Квартира за адресою: АДРЕСА_6

133,1 х 13,78 х 0,49870 = 914,68 грн.

Квартира за адресою: м. Сєвєродонецьк, Молодіжна АДРЕСА_7

133,1 х 13.78 х 0,50129 = 919,43 грн.

Щодо оскаржуваних податкових повідомлень - рішень № 28193-13, № 28194-13, № 28195-13 від 20.06.2017, якими визначено зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (нежитлова нерухомість).

Згідно з рішенням Сєвєродонецької міської ради №4288 шостого скликання девяносто шостої (чергової) сесії від 29 січня 2015 ( зі змінами та додатками до них за номерами № 419 від 30 травня 2016 , № 420 від 30 травня 2016, та № 668 від 29 вересня 2016 року) ставка податку на нерухоме майно, що перебуває у власності фізичних осіб за 1 кв. м. бази оподаткування складає 2% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня звітного (податкового) року.

Мінімальна заробітна плата на 01.01.2016 становила 1378 грн. Ставка 2% - 27,56 грн. (за 1 кв. м.)

1) Тип обєкта нерухомості - будівлі готелі.

Адреса обєкта нерухомості: м. Сєвєродонецьк, пр-т Радянській 70/160.

Загальна площа обєкта нежитлової нерухомості, що перебуває у власності - 232,5 кв. м.

Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки: 232,5 х 27,56 = 6407,70 грн.

2) Тип обєкта нерухомості - нежитлова будівля.

Адреса обєкта нерухомості: м. Сєвєродонецьк, пр-т Радянській буд. 68.

Загальна площа обєкта нежитлової нерухомості, що перебуває у власності - 2597,1 кв. м.

Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки: 2597,1х 27,56 = 71576,08 грн.

3) Тип обєкта нерухомості - нежитлова будівля.

Адреса обєкта нерухомості: м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського буд. 28- А.

Загальна площа обєкта нежитлової нерухомості, що перебуває у власності -78 кв. м.

Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки: 78 x 27,56 = 2149,68 грн.

В позовній заяві позивач зазначає, що рішенням Сєвєродонецької міської ради № 1200 від 26.01.2017 встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб у розмірі 0,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м. бази оподаткування.

Проте, слід зазначити, що встановлені цим рішенням ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки будуть використані при визначенні податкових зобовязань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, оскільки п. п.12.3.4. п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому періоду, що настає за плановим періодом.

Отже, в даному випадку, правомірним є використання ставок, встановлених рішенням Сєвєродонецької міської ради від 29.01.2015 №4288.

Виходячи з вищенаведеного, податкові повідомлення-рішення від 20.06.2017 № 28193-13, № 28194-13, № 2895-13, № 28196-13, № 28197-13 були розраховані згідно з Податковим кодексом України від 20.11.2016 та на підставі норм чинного законодавства.

Просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Представник позивача надав відзив на заперечення на адміністративний позов, в якому вказав, що рішення Сєвєродонецької міської ради № 1200 від 26 січня 2017 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.05.2016 року за №419 «Про затвердження нової редакції додатку №1 до рішення міської ради від 29.01.2015 року за №4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок» не могло бути прийнятим у встановлені пп. 12.3.4. ст. 12 Податкового кодексу України терміни, так як обовязок прийняття даного рішення було встановлено п. 22 розділу ОСОБА_3 України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році», публікація - «Голос України» від 31.12.2016 № 251:

22. У підпункті 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 слова "три відсотки замінити цифрами та словом «1,5 відсотка».

Тобто, обовязок Сєвєродонецької міської ради привести свої рішення у відповідність до вимог Податкового кодексу України (для збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році) виник менш ніж за місяць до прийняття Рішення-1200.

При цьому, Рішення №1200 є чинним, наразі не оскаржено, більше того, у відповідності до нього зараз, протягом 2017 року відбувається адміністрування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по відношенню до юридичних осіб за ставкою 0,5 %.

У відповідності ж до ієрархії національного законодавства України, норми Конституції України:

- Мають найвищу юридичну силу

- Є нормами прямої дії.

Таким чином, у даній правовій колізії підлягає застосуванню ст. 144 Конституції України.

2. Також, існує правова колізія між пп. 12.3.4. ст. 12 Податкового кодексу України та вимогами п. 3 ОСОБА_4 Прикінцеві та перехідні положення ОСОБА_3 України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20.12.2016р. № 1791- VIII: з 1 січня 2017 року до прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік відповідно до цього ОСОБА_3, встановлені таким органом місцевого самоврядування ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, застосовуються з коефіцієнтом 0,5.

При вирішенні даної правової колізії, за правилом «наступний акт одного рівня з того ж самого питання скасовує дію актів попередніх» підлягає застосуванню п, 3 ОСОБА_4 Прикінцеві та перехідні положення ОСОБА_3 України від 20.12.2016р. № 1791- VIII.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Судом встановлено, що позивач є власником обєктів нерухомого майна, розташованих за адресою:

- пр-кт Радянський, буд. 70, м. Сєвєродонецьк, Луганська обл., загальна площа об'єкта нерухомого майна складає 220,0 м2, згідно договору № 21/04 купівлі-продажу комунального майна-нежитлового приміщення від 07.10.2004, ;

- АДРЕСА_8, загальна площа об'єкту нерухомого майна складає 2597,1 м2, згідно договору дарування об'єкту- будівлі культурно- розважального комплексу від 03.09.2007;

- вул. Маяковського, буд.28-А, м. Сєвєродонецьк, Луганська обл., вул. Маяковського, буд.28-А, загальна площа об'єкта нерухомого майна складає 78,0 м2, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.05.2008 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно;

- АДРЕСА_2, загальна пощадь обєкту нерухомого майна 96,3 м2, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18.02.2008;

- АДРЕСА_3, загальна пощадь обєкту нерухомого майна 96,8 м2, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18.02.2008 (арк.спр. 12-25,27).

20.06.2017 ГУ ДФС у Луганській області прийняті податкові повідомлення-рішення №№ 28193-13, 28194-13, 28195-13, 28196-13 та 28197-13, якими ОСОБА_1 згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України визначено суму податкового зобовязання за платежем: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які є власниками обєктів нежитлової нерухомості, за податковий період - 2016 рік на суму 6407,7 грн., 71576,08 грн., 2149,68 грн., 914,68 грн. та 919,43 грн. (арк.спр.5-9)

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (пункт 8.3 статті 8 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить податок на майно.

Місцеві ради відповідно до пункту 10.3 статті 10 Податкового кодексу України в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Відповідно до підпункту 12.3.1 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (підпункт 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України).

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів згідно з підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Підпунктом 12.4.1 пункту 12.4 статті 12 Податкового кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 12.5 статті 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Статтею 266 Податкового кодексу України врегульовані питання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпункт 266.1.1 пункту 266.1, підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначають, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, а обєктом оподаткування є обєкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 263 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа обєкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування обєктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України (в редакції ОСОБА_3 України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», яка діяла з 1 січня до 31 грудня 2016 року) ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 Податкового кодексу України).

Підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України регламентовано, що обчислення суми податку з обєкта/обєктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з обєктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (підпункт 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України).

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» ОСОБА_3 України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» установлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та ОСОБА_3 України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Пунктом 7 розділу ІІ «Прикінцеві положення» ОСОБА_3 України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим ОСОБА_3 переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

Податкові зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, контролюючим органом в оскаржуваних податкових повідомленнях рішеннях визначені за базовий податковий (звітний) період 2016 календарний рік.

Рішеннями Сєвєродонецької міської ради рішення, яким встановлено ставки податку на майно, відмінне від земельної ділянки (арк.спр. 71-90):

- рішення Сєвєродонецької міської ради від 29 січня 2015 року за № 4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок»;

- рішення Сєвєродонецької міської ради від 28 травня 2015 року за № 4520 «Про внесення змін до рішення міської ради від 29.01.2015 року за № 4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок»;

- рішення Сєвєродонецької міської ради від 30 травня 2016 року № 419 «Про затвердження нової редакції додатку № 1 до рішення міської ради від 29.01.2015 року за № 4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок»;

- рішення Сєвєродонецької міської ради від 29 вересня 2016 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.05.2016 року за № 419 «Про затвердження нової редакції додатку № 1 до рішення міської ради від 29.01.2015 року за № 4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок».

У межах спірних правовідносин контролюючим органом для обчислення суми податку з обєкта/обєктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, застосуванню підлягають рішення Сєвєродонецької міської ради від 30 травня 2016 року № 419 «Про затвердження нової редакції додатку № 1 до рішення міської ради від 29.01.2015 року за № 4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок» та рішення Сєвєродонецької міської ради від 29 вересня 2016 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.05.2016 року за № 419 «Про затвердження нової редакції додатку № 1 до рішення міської ради від 29.01.2015 року за № 4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок» (арк.спр. 71-90), які прийняті органом місцевого самоврядування на виконання положень ОСОБА_3 України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», що набрав чинності з 1 січня 2016 року.

Норми зазначених рішень органу місцевого самоврядування застосовуються у 2016 бюджетному році, оскільки пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» ОСОБА_3 України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» установлено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та ОСОБА_3 України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно до пункту 6.1 додатку № 1 до рішення Сєвєродонецької міської ради від 30 травня 2016 року № 419 «Про затвердження нової редакції додатку № 1 до рішення міської ради від 29.01.2015 року за № 4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок» із змінами, внесеними рішенням Сєвєродонецької міської ради від 29 вересня 2016 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.05.2016 року за № 419 «Про затвердження нової редакції додатку № 1 до рішення міської ради від 29.01.2015 року за № 4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок», ставки податку встановлюються за 1 кв. м бази оподаткування для фізичних осіб: для обєктів нежитлової нерухомості:

- 2 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року;

- для присадибних будівель (сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, тощо) та надземних та підземних гаражів - 0,1 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

З викладеного слідує, що органом місцевого самоврядування для обчислення суми податку з обєкта/обєктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, за базовий податковий (звітний) період 2016 календарний рік, визначена ставка податку за 1 кв. м бази оподаткування - 2 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Абзацом другим статті 8 ОСОБА_3 України від 25 грудня 2015 року № 928-VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень.

У межах спірних правовідносин ставка податку за 1 кв. м бази оподаткування складає 2 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) 2016 року, та становить 27,56 грн (1378,00 грн х 2 %).

Податок на обєкти нежитлової нерухомості, які перебувають у власності Позивача, становить:

- для нежитлового приміщення (будівлі готельні) загальною площею 232,5 кв. м, яке розташоване за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр-кт Радянський, 70/160 6407,70 грн (232,5 кв. м х 27,56 грн = 6407,70 грн);

- для нежитлового приміщення загальною площею 2597,1 кв. м, яке розташоване за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр-кт Радянський, буд. 68 71576,08 грн (2597,1 кв. м х 27,56 грн = 71576,08 грн).

- для нежитлового приміщення загальною площею 78 кв. м, яке розташоване за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, буд. 28 А 2149,68 грн (78 кв. м х 27,56 грн = 2149,68 грн);

Згідно рішення Сєвєродонецької міської ради сімнадцятої (чергової) сесії сьомого скликання №668 «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.05.2016 року за №419 «Про затвердження нової редакції додатку №1 до рішення міської ради від 29.01.2015 року за №4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок» від 29 вересня 2016 року ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для обєктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб за 1 кв.м. бази оподаткування, для квартири - складає 1% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня звітного (податкового) року, з площі, що перевищує 60 м2.

Тип обєкта нерухомості - квартира.

Загальна площа усіх обєктів житлової нерухомості: 96,3 + 96,8 = 193,1 кв.м

Питома вага (АДРЕСА_9): 96,3/ 193,1 =0,49870;

Питома вага (м. Сєвєродонецьк, Молодіжна АДРЕСА_10): 96,8/ 193,1 =0,50129.

- для квартири загальною площею 133,1 кв. м, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Молодіжна, 13/31 914,68 грн (133,1 кв. м х 0,49870 грн = 914,68 грн);

- для квартири загальною площею 133,1 кв. м, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 108/139 919,43 грн (133,1 кв. м х 0,5019 грн = 919,43 грн).

Податкові зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік на суму 6407,7 грн., 71576,08 грн., 2149,68 грн., 914,68 грн. та 919,43 грн., визначені позивачу контролюючим органом у податкових повідомленнях - рішеннях від 20 червня 2017 року №№ 588-13, 589-13, повністю відповідають вимогам Податкового кодексу України та рішенням органу місцевого самоврядування, якими на 2016 рік встановлений податок на майно, відмінне від земельної ділянки.

Порушення контролюючим органом встановленого підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України строку надіслання оскаржуваних податкових повідомлень-рішень - до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), є процедурним порушенням, яке не змінює суті спірних рішень та не повинно сприйматись як безумовна підстава для висновку щодо протиправності спірних рішень і, які наслідок, для їх скасування.

Посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на те, що відповідач при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень мав керуватись пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ОСОБА_3 України від 20 грудня 2016 року № 1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» та рішенням Сєвєродонецької міської ради від 26 січня 2017 року № 1200 «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.05.2016 року за № 419 «Про затвердження нової редакції додатку № 1 до рішення міської ради від 29.01.2015 року за № 4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок», визнаються судом безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.

Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ОСОБА_3 України від 20 грудня 2016 року № 1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» установлено, що з 1 січня 2017 року до прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення про встановлення ставок місцевих податків і зборів на 2017 рік відповідно до цього ОСОБА_3, встановлені таким органом місцевого самоврядування ставки єдиного податку для платників першої групи, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та збору за місця для паркування транспортних засобів застосовуються з коефіцієнтом 0,5.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ОСОБА_3 України від 20 грудня 2016 року № 1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього ОСОБА_3, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та ОСОБА_3 України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

На виконання вимог ОСОБА_3 України від 20 грудня 2016 року № 1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» Сєвєродонецька міська рада рішенням від 26 січня 2017 року № 1200 «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.05.2016 року за № 419 «Про затвердження нової редакції додатку № 1 до рішення міської ради від 29.01.2015 року за № 4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок» установила ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на базовий податковий (звітний) період - 2017 календарний рік.

Оскільки оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями податкові зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначені контролюючим органом за базовий податковий (звітний) період - 2016 календарний рік, а не за базовий податковий (звітний) період - 2017 календарний рік, положення ОСОБА_3 України від 20 грудня 2016 року № 1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» та норми рішення Сєвєродонецької міської ради від 26 січня 2017 року № 1200 «Про внесення змін до рішення міської ради від 30.05.2016 року за № 419 «Про затвердження нової редакції додатку № 1 до рішення міської ради від 29.01.2015 року за № 4288 «Про затвердження Положень про податок на майно та акцизний податок» не поширюються на спірні правовідносини.

Посилання представника позивача на наявність правової колізії між підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України та статтею 144 Конституції України внаслідок того, що обовязок Сєвєродонецької міської ради привести свої рішення у відповідність до вимог Податкового кодексу України (для збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році) виник менш ніж за місяць до прийняття Рішення-1200, є незмістовним, оскільки стосується порядку виконання норм закону, а не містить положення, які суперечать одне

Посилання представника позивача на наявність правової колізії між пп. 12.3.4. ст. 12 Податкового кодексу України та вимогами п. 3 ОСОБА_4 Прикінцеві та перехідні положення ОСОБА_3 України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» є незмістовним, оскільки вказаними нормами чітко визначено, що у 2017 році застосовуються ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначені саме органом місцевого самоврядування, що і мало місце при спірних правовідносинах. Ставка податку з коефіцієнтом 0,5 повинна була застосовуватися лише в разі відсутності рішення органу місцевого самоврядування, однак Сєвєродонецька міська рада своїм рішенням встановила відповідні ставки.

Відповідно до пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

В ході судового розгляду судом не встановлено, що у межах спірних правовідносин норми закону припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За практикою Європейського Суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, ОСОБА_5 A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 71 КАС України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, довів суду правомірність своїх рішень, у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Відповідно частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У звязку із відмовою в задоволені позову судові витрати зі сплати судового збору Позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.06.2016 №№ 28193-13, 28194-13, 28195-13, 28196-13 та 28197-13 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік на суму 6407,7 грн., 71576,08 грн., 2149,68 грн., 914,68 грн. та 919,43 грн - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено та підписано 21 листопада 2017 року.

Суддя ОСОБА_5