Справа № 808/2424/17
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року о/об 16 год. 42 хв.Справа № 808/2424/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд в складі колегії суддів: головуючого судді Прасова О.О., суддів Конишевої О.В., Лазаренка М.С., при секретарі Гудименко Я.А., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Левченко О.О., розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті (Уртрансбезпека)

про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі - відповідач, Уртрансбезпека), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати Наказ Державної служби України з безпеки на транспорті №1389-к від 25.07.2017 «Про звільнення ОСОБА_1»; 2) поновити ОСОБА_1 на роботі на займаній до звільнення посаді начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області з 25.07.2017; 3) стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогул на користь позивача.

В адміністративному позові (а.с.4-6) позивачем зазначено, що він з 11.04.2016 перебував у трудових відносинах з Державною службою України з безпеки на транспорті, займав посаду начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області. Відповідно до виданого відповідачем Наказу №1389-к від 25.07.2017 позивача звільнено з займаної посади 25.07.2017 за угодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, ч.2 ст.86 Закону України "Про державну службу". Проте, ОСОБА_1 не домовлявся з відповідачем про припинення трудового договору, в тому числі і з таких підстав, які зазначені в Наказі про звільнення. Крім того, ОСОБА_1 не писав заяви про своє звільнення з посади начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області за угодою сторін з 25.07.2017, більш того, позивач взагалі не знаходився у м.Києві 24.07.2017 і в цей день був на робочому місці у м.Запоріжжі. Відповідач не запрошував та не визивав позивача до м.Київ до адміністративної будівлі по пр.Перемоги, 14 та не ознайомлював з Наказом №1389-к про звільнення. Про виданий Наказ щодо звільнення позивач дізнався по телефону від ОСОБА_5 (головний спеціаліст - (бухгалтер - кадровик) Управління Укртрансбезпеки Запорізької області), а сам Наказ був надісланий електронною поштою до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, про що працівниками був складений відповідний Акт. Позивач вважає Наказ №1389-к від 25.07.2017 про його звільнення з посади начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області 25.07.2017 за угодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, ч.2 ст.86 Закону України "Про державну службу" протиправним, оскільки ніякої угоди з відповідачем про припинення трудового договору не укладав та заяви про таке не писав. У зв'язку з погіршенням стану здоров'я позивач перебував з 25.07.2017 на лікарняному. Відповідач належним чином повідомлений про його знаходження на лікуванні. Заяву про звільнення з займаної посади начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області за угодою сторін позивач не писав, дату звільнення - 25.07.2017 не визначав. Позивач вважає, що у з зв'язку з відсутністю законних підстав у відповідача для звільнення його з посади начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області за угодою сторін з 25.07.2017, позивач повинен бути поновлений на посаді начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області та йому виплачено середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

У судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду письмові заперечення (а.с.55-64), в яких зазначено, що відповідно до Наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 08.04.2016 №619-к "Про призначення ОСОБА_1", позивача призначено з 11.04.2016 на посаду начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області. Відповідно до Наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 25.07.2017 №1383-к "Про звільнення ОСОБА_1" позивача 25.07.2017 звільнено з посади начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області за угодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 Кодексу законів про працю України, ч.2 ст.86 Закону України "Про державну служби". Підстава: заява ОСОБА_1, погодження Міністерства інфраструктури України від 24.07.2017 №7097/10/10-17. Позивач, свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що заява, яка була підставою для видачі оскаржуваного Наказу, подальшого звільнення позивача, не була взагалі написана ОСОБА_1 На думку позивача, оскаржуваний Наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 25.07.2017 №1383-к прийнятий в порушення п.1 ст.36 КЗпП України. ОСОБА_1 була скерована до Управління персоналом Укртрансбезпеки власноруч написана і підписана ним заява на ім'я Голови Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_6 про звільнення його з займаної посади за угодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпП України (реєстраційний номер №886). Державна служби України з безпеки на транспорті відповідно до вимог законодавства України направила лист від 24.07.2017 №1724/11/14-17 до Мінінфраструктури України з проханням погодити звільнення ОСОБА_1, начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, згідно поданої ним заяви. Мінінфраструктури України листом від 24.07.2017 №7097/10/10-17 поінформувала Державну службу України з безпеки на транспорті щодо погодження звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області. Відповідач звертає увагу суду, що 25.07.2017 позивачем за його підписом, в його останній робочий день в Управлінні Укртрансбезпеки в Запорізькій області була скерована на ім'я Голови Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_6 службова записка від 25.07.2017 №25/2833-17, в якій він посилаючись на наказ Укртрансбезпеки від 25.07.2017 №1383-к про звільнення з займаної посади просить визначитись з кандидатурою, яка буде виконувати обов'язки начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області та пропонує кандидатуру головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області ОСОБА_7 Водночас, ОСОБА_7 на ім'я Голови Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_6 скерована згода на надання права підпису документів, що стосуються діяльності Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області з 26.07.2017 по 31.07.2017 у зв'язку із відсутністю керівника зазначеного Управління. Так, Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 26.07.2017 №1400-к ОСОБА_7, головному спеціалісту відділу державного контролю за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, надано право підпису документів, що стосуються діяльності даного Управління, у зв'язку з відсутністю керівника зазначеного вище Управління. Відповідно до листа Управління виконавчої дирекції фонду у Запорізькій області Фонду соціального страхування України від 11.09.2017 №577 "Про надання відповіді" за результатами перевірки у КУ "Запорізька обласна клінічна лікарня" ЗОР встановлено, що на ім'я ОСОБА_1 видано лист непрацездатності серії АДГ №657458 з 27.07.2017 по 06.09.2017. Посилання позивача на те, що він саме з 25.07.2017 перебуває на стаціонарному лікуванні, і те що він не писав заяву про звільнення його з займаної посади, а також те, що відсутні необхідні для звільнення за угодою сторін умови, на думку відповідача, не ґрунтуються на фактичних обставинах. Мотивуючи, зокрема, позовну заяву, позивач зазначає, що в даному випадку волевиявлення щодо припинення трудового договору було одностороннім, оскільки заяви про звільнення позивач не писав, а отже носить примусовий характер. Дата звільнення визначена роботодавцем в односторонньому порядку. При цьому, позивачем не зазначено, якими доказами не написання такої заяви на звільнення можна підтвердити таке посилання. Оскільки Голова Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_6 погодився з позивачем щодо його звільнення за угодою сторін, то саме 25.07.2017 видано Наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 25.07.2017 №1383-к "Про звільнення ОСОБА_1" щодо звільнення останнього із займаної посади 25.07.2017 за угодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, ч.2 ст.86 Закону України "Про державну службу". Відсутність у заяві конкретної дати з якої позивач хотів би звільнитися не є підставою для скасування наказу про звільнення на підставі такої заяви, оскільки законодавством не встановлено відповідного порядку чи строків припинення трудового договору за угодою сторін, у зв'язку з чим вони визначаються працівником і власником або уповноваженим ним органом у кожному конкретному випадку. Зазначене в сукупності спростовує доводи позивача щодо відсутності погодження дати звільнення ОСОБА_1, а відтак відсутність підстав для скасування оскаржуваного наказу про звільнення.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясував наступне.

У Наказі Голови Державної служби України з безпеки на транспорті від 25.07.2017 №1383-к "Про звільнення ОСОБА_1" зазначено: "… 1.ЗВІЛЬНИТИ ОСОБА_1, начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, з займаної посади 25 липня 2017 року за угодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, ч.2 ст.86 Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ "Про державну службу". Підстава: заява ОСОБА_1, лист Міністерства інфраструктури України від 24.07.2017 №7097/10/10-17. 2.Департаменту фінансування та технічного забезпечення (ОСОБА_8.) виплатити компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за період роботи з 01.02.2016 по 31.01.2017 у кількості 10 календарних днів та за період роботи з 01.02.2017 по 25.07.2017 у кількості 15 календарних днів …" (а.с.75).

Судом досліджено Акт щодо не ознайомлення з наказом Укртрансбезпеки від 25.07.2017 №1383-к "Про звільнення ОСОБА_1", складений 25.07.2017, в якому зазначено наступне: "… Нами, головним спеціалістом відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області ОСОБА_9, старшим державним інспектором відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті ОСОБА_10 та головним спеціалістом (бухгалтером-кадровиком) ОСОБА_5 складено цей акт в тому, що 25.07.2017 об 13-55 годині по електронній пошті надійшла копія наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 25.07.2017 №1383-к "Про звільнення ОСОБА_1". ОСОБА_5 відразу зателефонувала ОСОБА_1 та доповіла про отримання наказу та необхідність ознайомлення з ним. У телефонній розмові ОСОБА_1 повідомив, що погано почувається …" (а.с.76).

Відповідачем надано до суду Заяву виконану власноручно ОСОБА_1 такого змісту: "Прошу звільнити мене з займаної посади за угодою сторін" (а.с.72). Заява не містить дати її складання заявником, однак у правому нижньому куті листа міститься вхідний №886 від 24.07.2017, а у лівому верхньому куті - віза: "УП до наказу 25.07.2017, підпис".

У судовому засіданні позивач не заперечував написання вказаної Заяви, проте звертав увагу суду на відсутність дати написання Заяви, зазначав, що Заява ним була написана раніше, а не 24.07.2017.

Також, у судовому засіданні позивач звертав увагу суду та на те, що він написав її як від "начальника Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області". Посаду "начальника Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області" позивач не займав, а, отже, його не могли звільнити з цієї посади.

На думку суду, якщо позивач дійсно написав Заяву про звільнення раніше, а не 24.07.2017, та не хотів звільнятись, то у нього був час написати Заяву про відкликання Заяви про звільнення або вжити інші дії які б свідчили про його небажання звільнятись. Однак, позивачем жодної дії щодо запобігання звільненню вжито не було.

Доказів написання Заяви про звільняння під примусом - позивач до суду не надав.

Суд вважає, що написання позивачем Заяви про звільнення від імені "начальника Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області" було помилковим, оскільки позивач посаду "начальника Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області" не займав, і це не впливало на намір позивача звільнитись за угодою сторін.

Державна служби України з безпеки на транспорті направила лист за вих.№1724/11/14-17 від 24.07.2017 до Міністерства інфраструктури України з проханням погодити звільнення ОСОБА_1, начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, згідно поданої ним Заяви (а.с.73). Надходження цього листа за вих.№1724/11/14-17 від 24.07.2017 до Міністерства інфраструктури України саме 24.07.2017 підтверджується відміткою зі штрих-кодом у правому нижньому куті листа.

Міністерство інфраструктури України листом від 24.07.2017 за №7097/10/10-17 поінформувала Державну службу України з безпеки на транспорті щодо погодження звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (а.с.74). Реєстрація цього листа в Міністерстві інфраструктури України саме 24.07.2017 підтверджується відбитком штрих-коду.

25.07.2017 ОСОБА_1 за його підписом на ім'я Голови Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_6 надіслана Службова записка (вих.№25/2833-17 від 25.07.2017), в якій він посилаючись на Наказ Укртрансбезпеки від 25.07.2017 №1383-к про звільнення з займаної посади просить визначитись з кандидатурою, що буде виконувати обов'язки начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, та пропонує кандидатуру головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області ОСОБА_7 (а.с.77).

26.07.2017 ОСОБА_7 на ім'я Голови Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_6 подано Заяву, в якій він дає згоду на надання права підпису документів, що стосуються діяльності Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області з 26.07.2017 по 31.07.2017 у зв'язку із відсутністю керівника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (а.с.78).

Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 26.07.2017 №1400-к головному спеціалісту відділу державного контролю за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області ОСОБА_7 надано право підпису документів, що стосуються діяльності Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, у зв'язку з відсутністю керівника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області (а.с.79).

Вказані документи свідчать про обізнаність позивача зі змістом Наказу Голови Державної служби України з безпеки на транспорті №1383-к від 25.07.2017 "Про звільнення ОСОБА_1" та з причинами його звільнення.

Судом досліджені Листки непрацездатності згідно яких ОСОБА_1 був тимчасово непрацездатним у період з 25.07.2017 по 06.09.2017 (стаціонарне лікування у Комунальній установі "Запорізька обласна клінічна лікарня" Запорізької обласної ради, Листок непрацездатності Серії АДГ №657458), з 07.09.2017 по 10.10.2017 (амбулаторне лікування в Комунальній установі "Міська клінічна лікарня №8", Листки непрацездатності Серії АГЮ №475285 та №475515) (а.с.94-96).

Однак, перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні 25.07.2017 у Комунальній установі "Запорізька обласна клінічна лікарня" Запорізької обласної ради спростовує пояснення ОСОБА_5 (головного спеціаліста (бухгалтера-кадровика) Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області), яка пояснила, що 25.07.2017 за дорученням ОСОБА_1 вона набрала на комп'ютері Службову записку щодо покладення обов'язків начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області на ОСОБА_7, яка була у другій половині дня підписана ОСОБА_1 і після реєстрації у Журналі вихідної кореспонденції о 16:44 год. відправлена електронною поштою до Управління персоналом Укртрансбезпеки (а.с.97-102).

Також, перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні 25.07.2017 у Комунальній установі "Запорізька обласна клінічна лікарня" Запорізької обласної ради спростовується підписаною позивачем 25.07.2017 Службовою запискою від 25.07.2017 за №25/2833-17 (а.с.77) та листом Управління Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області від 11.09.2017 за №577, в якому зазначено наступне: "… За результатами перевірки у КУ "Запорізька обласна клінічна лікарня" ЗОР встановлено, що на імя ОСОБА_1 видано листок непрацездатності серії АДГ №657458 з 27.07.2017 по 06.09.2017 …" (а.с.81).

З урахування зазначеного, позивач 25.07.2017 виконував посадові обов'язки начальника Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області.

Позов не підлягає задоволенню враховуючи викладене вище та через наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) підставами припинення трудового договору є: угода сторін.

Державний службовець має право звільнитися зі служби за власним бажанням, попередивши про це суб'єкта призначення у письмовій формі не пізніш як за 14 календарних днів до дня звільнення (ч.1 ст.86 Закону України №889-VIII від 10.12.2015 "Про державну службу").

Державний службовець може бути звільнений до закінчення двотижневого строку, передбаченого частиною першою цієї статті, в інший строк за взаємною домовленістю із суб'єктом призначення, якщо таке звільнення не перешкоджатиме належному виконанню обов'язків державним органом (ч.2 ст.86 Закону України №889-VIII від 10.12.2015 "Про державну службу").

Суб'єкт призначення зобов'язаний звільнити державного службовця у строк, визначений у поданій ним заяві, у випадках, передбачених законодавством про працю (ч.3 ст.86 Закону України №889-VIII від 10.12.2015 "Про державну службу").

Наявність Наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 26.07.2017 №1400-к яким головному спеціалісту відділу державного контролю за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області ОСОБА_7 надано право підпису документів, що стосуються діяльності Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області, у зв'язку з відсутністю керівника свідчить про те, що звільнення ОСОБА_1 "не перешкоджатиме належному виконанню обов'язків державним органом", як то передбачено ч.2 ст.86 Закону України №889-VIII від 10.12.2015 "Про державну службу" (а.с.79).

Відповідно до п.8 ч.2 ст.18 Закону України №3166-VI від 17.03.2011 "Про центральні органи виконавчої влади" Міністр: погоджує призначення на посади та звільнення з посад керівників і заступників керівників територіальних органів центрального органу виконавчої влади.

Як зазначено у п.12 "Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті", затвердженого 11.02.2015 постановою Кабінету Міністрів України №103, Голова Укртрансбезпеки: 1) очолює Укртрансбезпеку, здійснює керівництво її діяльністю, представляє Укртрансбезпеку у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами та організаціями в Україні та за її межами; (…) 9) затверджує положення про самостійні структурні підрозділи апарату Укртрансбезпеки; 10) призначає на посаду за погодженням з Міністром інфраструктури та головами відповідних місцевих держадміністрацій, звільняє з посади керівників територіальних органів Укртрансбезпеки; (…) 16) призначає на посаду та звільняє з посади за погодженням з Міністром інфраструктури керівників і заступників керівників самостійних структурних підрозділів апарату Укртрансбезпеки; 17) призначає на посаду та звільняє з посади у порядку, передбаченому законодавством про державну службу, державних службовців апарату Укртрансбезпеки (якщо інше не передбачено законом); 18) приймає на роботу та звільняє з роботи в порядку, передбаченому законодавством про працю, працівників Укртрансбезпеки; (…) 20) вирішує в установленому порядку питання щодо заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців та працівників апарату Укртрансбезпеки, керівників територіальних органів Укртрансбезпеки, присвоює їм ранги державних службовців (якщо інше не передбачено законом); (…).

Компетенція контролюючого органу, як і будь-якого іншого органу - це обсяг прав та обов'язків, які визначено законодавством, на вчинення тих чи інших дій (прийняття рішень), направлених на виконання цим органом функцій та завдань, які на нього покладено.

Термін «дискреційне повноваження» відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, прийнятої 11.03.1980 на 316-му засіданні заступників міністрів означає повноваження, яке надає певний адміністративному органу ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 14.03.2017 по справі №21-3063а16 висловило правову позицію про те, що: «… суд не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) відповідача поза межами перевірки за критеріями відповідності прийняття ним рішень (вчинення дій), передбаченими частиною третьою статті 2 КАС …».

У суду відсутні зауваження щодо виконання відповідачем власних дискреційних функцій зі звільнення ОСОБА_1 із займаної ним посади.

З урахуванням приписів ч.3 ст.2 КАС України, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що Наказ Державної служби України з безпеки на транспорті №1389-к від 25.07.2017 «Про звільнення ОСОБА_1», прийнято відповідачем обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, розсудливо, а отже є правомірним.

Звідси, позовна вимога позивача про визнання протиправним та скасування Наказу Державної служби України з безпеки на транспорті №1389-к від 25.07.2017 «Про звільнення ОСОБА_1» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Оскільки Наказ Державної служби України з безпеки на транспорті №1389-к від 25.07.2017 «Про звільнення ОСОБА_1» є правомірним, то у задоволенні позовних вимог щодо поновлення позивача на роботі на займаній до звільнення посаді з 25.07.2017 та стягнення на його користь з відповідача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу має бути відмовлено.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою (ч.1 ст.98 КАС України).

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.1 ст.87 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 17, 71, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.ст.167, 186, 254 КАС України.

Постанова суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.167, 186 КАС України.

Постанова виготовлена у повному обсязі 17.11.2017.

Головуючий суддя О.О. Прасов

Суддя О.В. Конишева

Суддя М.С. Лазаренко