Справа № 820/5903/16
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 р.Справа № 820/5903/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Жигилія С.П.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

представника відповідача - Книги Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2017р. по справі № 820/5903/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання дій неправомірними та скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_2.) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - відповідач, Київська ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області), в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області в особі її посадових осіб щодо призначення проведення фактичної перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на підставі наказу № 787 від 23.09.2016 року;

- скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 20.10.2016 року № до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у сумі 17000 грн.;

- скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 20.10.2016 року № до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у сумі 17000 грн.;

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2017 року по справі № 820/5903/16 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій неправомірними та скасування рішень - задоволено частково.

Скасовано рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про застосування фінансових санкцій від 20.10.2016 № 000164400, від 20.10.2016 № 000163400.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (код НОМЕР_2, поштовий індекс 61120, АДРЕСА_1) у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 копійок).

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2017 року по справі № 820/5903/16 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача, в обґрунтування вимог апеляційної скарги та у судовому засіданні, зокрема, посилається на обґрунтованість висновків актів перевірки та прийнятих на підставі зазначених актів оскаржуваних рішень про застосування фінансових санкцій. Зазначає, що під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено факт зберігання з метою реалізації у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого за адресами: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 313-Б, вул. Повздовжня, 1-Б, де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_2, алкогольних напоїв (пива) в асортименті за відсутності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та довідок про внесення місць зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв до Єдиного державного реєстру місць зберігання. Враховуючи наведене, вказує, що відповідачем у відповідності до ч.2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» обґрунтовано прийнято рішення про застосування фінансових санкцій у загальному розмірі 34000,00 грн.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2017 року по справі № 820/5903/16 в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача, в обґрунтування вимог апеляційної скарги, посилаючись на положення ст.16, ст. 20.1.4 ст. 20 Податкового кодексу України, вказує, що контроль за дотриманням вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», здійснює орган, який видає ліцензії на роздрібну торгівлю алкоголем, а саме ГУ ДФС у Харківській області, проте перевірку ФОП ОСОБА_2 проведено Київською об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області. Вказує, що позивачем не було допущено до проведення перевірки посадових осіб контролюючого органу, а відтак, вважає, що у відповідача були відсутні законні підстави для проведення фактичної перевірки.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, враховуючи, що позивач по справі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, колегія суддів вважає за можливе розглянути адміністративну справу без участі представника позивача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа - підприємець, пройшла передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, перебуває на обліку як платник податків в Київській ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області. Свою господарську діяльність фізична особа - підприємець провадить за адресами: м. Харків, вул. Повздовжня, 1Б та вул. Ак. Павлова, 313-А, що вбачається з наданих до матеріалів справи договорів оренди від 01.01.2016 року №1-2016, №2-2016, відповідно.

На адресу Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області надійшов лист ГУ ДФС у Харківській області від 15.09.2016 року №16360/7/20-40-13-04-10, в якому зазначено про те, що в ході обстеження магазинів під брендом "ІНФОРМАЦІЯ_1" встановлено реалізацію, зберігання, (пива) без придбання ліцензії на праві роздрібної торгівлі алкогольними напоями та без застосування РРО, зокрема, ФОП ОСОБА_2 по вул. Повздовжня, 1Б та вул. Ак. Павлова 313-Б. Також у зазначеному листі міститься зобов'язання контролюючого органу розглянути питання щодо призначення фактичних перевірок спільно з управлінням контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів у супроводі з підрозділами оперативного управління (а.с.71).

З матеріалів справи вбачається, що 23.09.2016 року в.о. начальника Київської ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області прийнято наказ №787 про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 за адресою: м. Харків, вул. Повздовжня, 1Б та вул. Ак. Павлова, 313-Б, з питань розрахункових операцій, введення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, оформлення належним чином трудових відносин з найманими особами, правильність нарахування, виплати заробітної плати найманим особам, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с. 75).

На підставі вказаного наказу на проведення фактичної перевірки, а також відповідних направлень на перевірку від 23.09.2016 року №117, №118, 06.10.2016 року працівниками Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області здійснено вихід за адресами: м. Харків, вул. Повздовжня, 1Б та вул. Ак. Павлова, 313-Б, за якими розташовані магазини "ІНФОРМАЦІЯ_1", для проведення фактичної перевірки суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи, працівниками контролюючого органу вручено вказаний наказ про проведення фактичної перевірки та відповідні направлення на проведення перевірки, що підтверджується підписом уповноваженої особи позивача ОСОБА_3 04.10.2016 року.

За результатами виходу працівників контролюючого органу складено акт від 04.10.2016 року №1269/20-31-40-09 "Про неможливість здійснення опису товару (алкогольної продукції (пива)) наявного в реалізації у ФОП ОСОБА_2, в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою м. Харків, вул. Ак. Павлова, 313 Б. У вказаному акті зазначено, що перевіркою встановлено наявність алкогольних напоїв (пива) у 3-х холодильниках магазина, але усі вітрини холодильників були закриті картоном та на вітринах холодильників вчинено напис, що реалізація алкогольних напоїв (пива) не здійснюється. Також у вказаному акті зазначено, що здійснити опис товару алкогольної продукції (пива), наявного у реалізації у ФОП ОСОБА_2, в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" не було можливості у зв'язку із не наданням представникам контролюючого органу доступу до холодильників, де зберігались алкогольні напої.

Також контролюючим органом за результатами виходу за вищевказаними адресами складено акт від 06.10.2016 року №2914/20-31-13-04-08/НОМЕР_2 "Про результатами фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань розрахункових операцій, ведення касових операцій, вимог законодавства в частині виробництва, обігу, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, оформлення належним чином трудових відносин з найманими особами та правильності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", яким встановлено, зокрема, порушення позивачем ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", а саме реалізацію алкогольних напоїв (пива) за відсутності відповідних ліцензій та довідки про внесення місця зберігання алкогольних напоїв (пива) до Єдиного державного реєстру.

На підставі висновків, викладених в акті фактичної перевірки прийнято рішення про застосування фінансових санкцій:

- від 20.10.2016 року №, яким нараховано штраф у розмірі 17000 грн., за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру (а.с.12);

- від 20.10.2016 року №, яким нараховано штраф у розмірі 17000 грн., за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії (а.с.13).

Не погоджуючись з вищезазначеними рішеннями про застосування фінансових санкцій, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання дій неправомірними та скасування рішень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при винесенні рішень про застосування фінансових санкцій діяв не в межах наданих повноважень та не у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 відповідачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Надаючи оцінку правомірності дій відповідача щодо проведення фактичної перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Положеннями п. 75.1 ст.75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п.75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Особливості проведення фактичної перевірки визначено ст. 80 ПК України.

Так, згідно з п. 80.1 ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України "Про інформацію", податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Як вбачається з положень ст. 72 ПК України "Збір податкової інформації", для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла:

1) від платників податків та податкових агентів,

2) від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та Національного банку України, зокрема інформація,

3) від банків, інших фінансових установ,

4) від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів;

5) за результатами податкового контролю;

6) для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку.

Пунктом 74.1 ст. 74 ПК України визначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань (п.74.2 ст. 74 ПК України).

Одними з таких функцій контролюючого органу є здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (п.п.19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України), а також здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів (п.п.19-1.1.16 п.19-1.1 ст. 19 ПК України).

З огляду на викладене, а також наявність отриманого Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області листа ГУ ДФС у Харківській області від 15.09.2016 №16360/7/20-40-13-04-10 з повідомленням про встановлення факту порушення позивачем податкового законодавства у сфері обігу та реалізації підакцизних товарів, а також зобов'язання відповідача здійснювати заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття повивачем наказу про проведення фактичної перевірки та відповідно правомірності проведення такої перевірки.

Водночас колегія суддів зазначає, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно зі статтею 81 цього Кодексу (п. 80.5 ст. 80 ПК України).

Згідно з п.81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється (абз.6 п.81.1 ст. 81 ПК України).

Отже, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має право не допустити посадових осіб органу податкової служби до такої перевірки.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відсутність у працівників контролюючого органу службових посвідчень не позбавляє останніх права приступити до проведення перевірки, оскільки, з метою створення належних умов для виконання службових обов'язків працівниками органів Державної фіскальної служби, встановлення однакового підходу до оформлення та видачі службових посвідчень ДФС України затверджено наказ "Про службові посвідчення працівників органів Державної фіскальної служби" від 23.10.2014 року №207 (далі - Наказ №207), пунктом 3 якого встановлено, що до отримання посвідчень, посадовим особам фіскальної служби дозволено використовувати посвідчення посадових осіб органів доходів і зборів при незмінності назви посади працівника; начальникам головних управлінь, митниць. Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників. ДНІ (СДІІІ), спеціалізованих департаментів та органів, що утворені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 311, видавати працівникам довідки про їх приналежність до посадових осіб органів ДФС, які використовувати виключно з паспортом громадянина України.

Таким чином, повноваження посадових осіб, які прибули для здійснення фактичної перевірки позивача, було підтверджено відповідними довідками, які надано для огляду уповноваженому представнику позивача перед початком проведення перевірки разом із паспортами громадян України, наказом про проведення фактичної перевірки від 23.09.2016 року №787 та направленнями на проведення перевірки від 23.09.2016 року №117, №118, №119, що підтверджується підписом ОСОБА_3 у направленнях, із зазначенням прізвища, ім'я, по батькові, дати та часу вручення та ознайомлення.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 16 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон № 481/95-ВР) контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Враховуючи вищевикладене, а також наявність у контролюючого органу правових підстав для проведення фактичної перевірки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача щодо проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2, належить відмовити.

Щодо позовних вимог про скасування рішень про застосування фінансових санкцій від 20.10.2016 року № , від 20.10.2016 року № , колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом за результатами виходу для проведення перевірки ФОП ОСОБА_2 складено акт від 06.10.2016 року №2914/20-31-13-04-08/НОМЕР_2 "Про результатами фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань розрахункових операцій, ведення касових операцій, вимог законодавства в частині виробництва, обігу, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, оформлення належним чином трудових відносин з найманими особами та правильності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Згідно вказаного акту, фактичну перевірку проведено з 04.10.2016 року по 05.10.2016 року. Водночас, у вказаному акті зазначено, що з метою проведення фактичної перевірки, фахівцями Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області 03.10.2016 року було здійснено вихід за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 за адресами: АДРЕСА_2, магазини "ІНФОРМАЦІЯ_1".

При цьому, колегія суддів зазначає, що в направленнях на проведення перевірки зазначено дату їх вручення - 04.10.2016 року.

Як вбачається з вказаного акту, перевіркою встановлено, зокрема, порушення: ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", реалізацію алкогольних напоїв (пива) за відсутності відповідних ліцензій та довідки про внесення місця зберігання алкогольних напоїв (пива) до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Суб'єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Поняття "алкогольні напої" визначено у підпункті 14.1.5 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та абзаці сьомому ст. 1 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", згідно з яким алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Отже, пиво відноситься до алкогольних напоїв, а відповідно до частини дванадцятої статті 15 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Як вбачається з акту фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2, підставою встановлення вказаних порушень став факт зберігання у магазині ФОП ОСОБА_2 алкогольних напоїв (пива) у холодильниках магазинів, за адресою: м. Харків, вул. Ак. Палова, буд.313-Б та вул. Повздожня, 1Б, але всі вітрини холодильників яких були закриті картоном та тканиною, з написами, що реалізація алкогольних напоїв (пива) не здійснюється. Також було встановлено, що до перевірки не надано прибуткових, товарно - транспортних накладних та інших первинних документів на алкогольні напої (пиво).

Під час судового розгляду справи контролюючим органом надано в якості доказу на підтвердження зберігання та реалізації алкогольних напоїв (пиво) фотокопію зображення пляшок пива "Чернігівське світле" в скляній банці, а також фотокопію зображення "Інформації для покупців" про заборону продажу пива (окрім, безалкогольних), алкогольних та слабоалкогольних напоїв особам, що не досягли 18 років (а.с.77-78).

Колегія суддів зазначає, що вказані фотокопії зображень не є достовірними та належними доказами, оскільки в матеріалах справи відсутні будь - які дані про осіб, якими здійснено фотозйомку, за якою адресою та за яких обставин вчинено вказану фотофіксацію та на який пристрій. При цьому, колегія суддів зауважує, що акт перевірки будь - яких посилань щодо фіксації перевірки за допомогою фото-, відеозйомки не містить.

Таким чином, вказані фотокопії зображень не можливо ідентифікувати та віднести до визначених вище подій та місця фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2.

Водночас, колегія суддів зазначає, що допитаний під час судового розгляду справи в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4, яка брала участь у вказаній фактичній перевірці, пояснила, що не здійснювала зйомку вітрин холодильників за вказаними адресами. Фотозйомку було зроблено іншим співробітником контролюючого органу, а акт перевірки було складено не за місцем фактичної перевірки, а на робочому місці перевіряючих, оскільки перевірка за вказаними адресами здійснювалась в різні дні. Водночас, свідок пояснила, що під час фактичної перевірки за адресою Ак. Павлова, 313Б було закрито весь товар, опис товару не здійснювався.

Також в ході судового розгляду справи в суді першої інстанції допитано свідка ОСОБА_3, що був присутнім під час проведення перевірки, як уповноважена особа позивача, який пояснив, що дійсно йому було надано контролюючим органом наказ про проведення перевірки та направлення на проведення останньої. При цьому, свідок вказав, що під час отримання наказу про проведення перевірки він зазначив перевіряючим про відсутність правових підстав для проведення перевірки ФОП ОСОБА_2. Також зазначив, що під час проведення перевірки контролюючим органом не вимагалось будь - яких документів. Алкогольними напоями позивач не торгує, відповідно, не має ліцензії на право торгівлі алкогольними напоями.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що надані відповідачем докази не узгоджуються між собою та містять істотні протиріччя. Будь - яких належних та допустимих доказів на підтвердження виявлених в ході фактичної перевірки порушень відповідачем під час судового розгляду справи не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Приписами ст. 86 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Водночас, відповідно до п. 86.5 ст. 86 ПК України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

У разі якщо платник податків (його відокремлені підрозділи) здійснює свою діяльність не за основним місцем обліку платника податків, контролюючий орган, який проводив перевірку, не пізніше трьох робочих днів з дня реєстрації акта (довідки) в цьому органі направляє акт (довідку) до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. Копія акта (довідки) перевірки з відміткою про реєстрацію в журналі реєстрації актів (довідок) перевірок зберігається у контролюючому органі, який проводив перевірку.

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його законними представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

Колегія суддів зазначає, що акт фактичної перевірки, на підставі висновків якого контролюючим органом прийнято спірні рішення про застосування штрафних санкцій, містить в собі суперечності щодо встановлених обставин, зокрема, і в даті виходу за місцем здійснення підприємницької діяльності позивача, такі суперечності не дозволяють встановити факти виявлених контролюючим органом порушень, а визначена дата складання акту 06.10.2016 року фактичної перевірки засвічує порушення з боку контролюючого органу строку реєстрації вказаного акту фактичної перевірки, визначеного законом.

Колегія суддів зауважує, що відповідачем не доведено факт реалізації алкогольних напоїв (пива) за адресами: м. Харків, вул. Повздовжня, 1Б та вул. Ак. Павлова, 313-Б, за якими розташовані магазини "ІНФОРМАЦІЯ_1", оскільки відсутній розрахунковий документ щодо придбання вказаного товару, а також будь - які інші докази такої реалізації. Також не доведено факту зберігання алкогольних напоїв (пива) суб'єктом господарювання ОСОБА_2 за вказаними адресами.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач, відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, правомірність винесених рішень про застосування фінансових санкцій від 20.10.2016 року № , від 20.10.2016 № належним чином в суді не довів, у зв'язку з чим рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 20.10.2016 року № , від 20.10.2016 № підлягають скасуванню, а позовні вимоги в даній частині є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при внесенні рішень про застосування фінансових санкцій від 20.10.2016 року № , від 20.10.2016 № , діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством та Конституцією України.

У відповідності до ст. 159 КАС України, судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2017 року по справі № 820/5903/16 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційних скарг сторін колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, не впливають на вирішення справи по суті та висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06.07.2017р. по справі № 820/5903/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Жигилій С.П.
Судді Дюкарєва С.В. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 21.11.2017 р.