Справа № 814/5050/13-а
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 вересня 2017 р. Справа № 814/5050/13-а

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Кононенка Д.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "Миколаївський комбінат хлібопродуктів",
до за участю: представника позивача: ОСОБА_1 представника відповідача: ОСОБА_2Державної податкової інспекції у Центральному районі м.Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області,
проскасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» звернулось до суду з адміністративним позовом про скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області № НОМЕР_1 від 19.08.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Публічне акціонерне товариство «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» має весь пакет документів щодо правовідносин свого часу з контрагентами ТОВ "Євробонус-2005", ТОВ "Ластінг" та ТОВ "Джем", а відповідач під час винесення спірного податкового повідомлення-рішення безпідставно заперечив можливість врахування сплачених на користь цих контрагентів коштів до податкового кредиту, помилково кваліфікуючи зазначені господарські операції як безтоварні та нікчемні.

Відповідачем надано письмові заперечення, які обґрунтовані тим, що позивачем під час перевірки не надано до податкового органу доказів реального здійснення господарських операцій з контрагентами-постачальниками, не підтверджено зв'язок понесених на користь позивача витрат з його господарською діяльністю, на підставі чого відповідач вважає податкове повідомлення-рішення від 19.08.2013 року правомірним та таким, що відповідає нормам діючого законодавства, у звязку з чим просив суд відмовити у задоволені позову.

Дослідив матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд встановив наступне.

З 11.06.2013 року по 24.07.2013 року відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ «Миколаївський КХП» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року.

31.07.2013 року за результатами перевірки відповідачем було складено акт № 263/14-04-22-01/00952114, у висновках якого крім іншого зазначено, що позивачем порушено - п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.п. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.4 ст. 138, п. 7 підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень, п.п. 141.1 п. 141 ст. 141. п.п. 14.1.27, п.п. 14.1.36, п.п. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством завищено від'ємне значення обєкта оподаткування додатком на прибуток за 2012 рік в сумі 9 923 974 грн.; п.п. 134.1.1 п.134.1 ст.134, п.п.138.1.1 п. 138.1, п.138.4 ст. 138., п. 7 підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень, п.п. 141.1 п. 141 ст. 141, п.п. 14.1.27, п.п.14.1.36, п.п.14.1.231 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток за 2012 рік на суму 82 595 грн.. в тому числі за IV квартал 2012 року; п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого підприємством занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 319 317 грн., в т.ч. по періодах:

- за січень.2012 року 106 017 грн.;

- за лютий 2012 року - 202 614 грн.;

- за травень 2012 року - 10 686 грн.

19.08.2013 року на підставі вказаного акту відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення № 000142201, яким позивачу зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток в сумі 9 923 974 грн.

Позивач не погодившись з вказаним рішенням податкового органу звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, складаються з витрат операційної діяльності та інших витрат (крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу).

Як вказано у пункті 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з пунктом 138.8 статті 138 Податкового кодексу України, собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо повязаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме:

прямих матеріальних витрат;

прямих витрат на оплату праці;

амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку;

вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

До складу прямих матеріальних витрат, відповідно до підпункту 138.8.1 пункту 138.8 статті 138 Податкового кодексу України, включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку із зокрема придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Як вказано в Акті, основним видом діяльності Товариства є виробництво продуктів борошномельно-крупяної промисловості.

Відповідно до досліджених під час перевірки документів, позивач придбав у ТОВ «Джем» пшеницю, від якого отримало податкову накладну № 36 від 26.05.2012 року.

Факт відсутності первинних документів (пункт 138.2 статті 138 Податкового кодексу України) ДПІ не встановила, так само як і не встановила факт невикористання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивача.

Заперечуючи реальність здійснення операцій відповідач послався не на результати перевірки ТОВ «Миколаївський КХП», а на відомості, що містяться в:

1. Акті ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва від 09.11.2012 № 780/22-200/32754877 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖЕМ» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість щодо відображення правовідносин з контрагентами - постачальниками ТОВ "АНТАРЕС ОСОБА_3" за лютий 2012, ТОВ "ВОСКРЕСЕНСЬК АГРО" за квітень, травень 2012 року та контрагентами - покупцями (надалі акт від 09.11.2012).

2. Акті ДПІ у Печерському районі м. Києва від 21.06.2012 № 2020/22-10/25587584 про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ "КОНТЕКС" щодо підтвердження господарських відносин із платником податків ТОВ "Воскресенськ Агро".

Крім того, перевіркою встановлено взаємовідносини позивача з ТОВ "Ластінг", від якого позивач отримав податкову накладну № 30 від 23.05.2012 року.

Факт відсутності первинних документів (пункт 138.2 статті 138 Податкового кодексу України) ДПІ не встановила, так само як і не встановила факт невикористання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивача.

Заперечуючи реальність здійснення операцій відповідач послався не на результати перевірки ТОВ «Миколаївський КХП», а на відомості, що містяться в:

1. Акті ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровськ ГУ Міндоходів в Дніпропетровської області від 21.02.2013 року № 748/226/36641833 "Про результати позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Ластінг" з питань дотримання податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Рівс", ТОВ "Лігран", ТОВ "Ферріт-Д", ТОВ "Шоковіта" за лютий - листопад 2012 року".

2. Акті ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровськ ДПС від 28.12.12 за № 7250/224/34656476 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фінансово-господарської діяльності з питань дотримання податкового законодавства України ТОВ "Лігран" під час здійснення господарських відносин з ТОВ "Інфотерм" за червень 2011 року, ТОВ «Олімп» за вересень 2011 року, ПП «СВ Гермес» за березень 2011, ПВП «Форест» за червень 2011 року, ТОВ «Кафепродакшн» за січень 2011 року, ТОВ «Пасіфік» за вересень 2011 року, БПП «Сура» за вересень 2011 року, ТОВ «Хімагросервіс» за листопад 2011 року.

3. Акті № 7211 /224/34914473 від 21.12.12 Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Ривс» щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків ТОВ «Пасіфік» за вересень 2011 року, ТОВ «Будівництво та реконструкція» за листопад 2011 року, ТОВ «Олимп» за вересень 2011 року, ПП «СВ Гермес» за березень 2011 року, БПП «Сура» за вересень 2011 року, ТОВ «Хімагросервіс» за листопад 2011 року, ТОВ «Кафепродакшн» за січень 2011 року, ТОВ «Інфотерм» за червень 2011 року, ПВП «Форест» за червень 2011 року, їх реальності та повноти відображення в обліку.

4. Акті від 21.12.12 за № 7210/224/36441206 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Феріт Д» щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків ТОВ «Будівництво та комплектації» за листопад 2011 року, ТОВ «Інфотерм» за червень 2011 року, ТОВ «Олимп» за вересень 2011 року, ТОВ «ПАСІФІК» за вересень 2011, БПП «Сура» за вересень 2011 року, ТОВ «Кафепродакшн» за січень 2011 року, ПП «СВ Гермес» за березень 2011 року, ТОВ «Хімагросервіс» за листопад 2011 року їх реальності та повноти відображення в обліку.

5. Акті №7206/224/33421689 від 21.12.12 Про результати документальної позапланової

невиїзної перевірки фінансово - господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства України ТОВ «Шоковіта» під час здійснення господарських відносин з БПП «СУРА», за період вересень 2011р., ТОВ "КОМПАНІЯ "ХІМАГРОСЕРВІС" за період листопад 2011р.

Щодо зазначеного вище суд вважає за необхіне зазначити, що відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобовязань, суми бюджетного відшкодування та/або відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток або відємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках, контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму грошових зобовязань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток або відємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом. Таке визначення, зменшення (збільшення), відповідно до статті 58 Податкового кодексу України, здійснюється шляхом надіслання (вручення) контролюючим органом платнику податків податкового повідомлення-рішення. Саме податкове повідомлення-рішення (у випадку встановлення порушень) є результатом податкового контролю (підпункт 72.1.5 пункту 72.1 статті 72 Податкового кодексу України.

Акт не містить інформації щодо прийняття на підставі актів перевірки ТОВ «ДЖЕМ» та ТОВ "Ластінг" відповідних повідомлень-рішень. Враховуючи це, суд вважає, що відповідач неправомірно використав акти перевірки ТОВ «ДЖЕМ» та ТОВ "Ластінг" в якості доказу порушення норм Податкового кодексу України позивачем.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Суд зазначає, що правові відносини щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), ведення бухгалтерського обліку по податкових операціях встановлено Законом України від 16.07.1999р. № 996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (зі змінами і доповненнями) (далі - Закон про бухгалтерський облік).

Для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, на підставі даних, не підтверджених документами.

Статтею 1 Закону Про бухгалтерський облік визначено загальне поняття та характеристика документу на підставі якого виникає право та обов'язок в платника податків на формування показників податкової, бухгалтерської та фінансової звітності. Таким документом є первинний документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Вимоги до первинного документу встановлені ст. 9 цього ж Закону та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується та підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону Про бухгалтерський облік, на даних бухгалтерського обліку базуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Отже, первинні документи по відображенню господарської операції є підставою й для податкового обліку.

Порядок формування податкового кредиту з 01.01.2011 року визначений ст. 198 Податкового кодексу України (надалі - ПК України).

Відповідно до п.п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Таким чином, відповідно до Кодексу у підприємства є право на включення до податкового кредиту сплачених сум іншому платнику податку за умови проведення реальної господарської операції та наявності первинних документів, які підтверджують її проведення.

У будь-якому випадку, відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України обов'язок доказування обставин безтоварності та не реальності господарських договорів покладено на податковий орган, а не на платника податків.

На думку суду, відповідачем таких доказів не надано, а висновки, зроблені в Акті перевірки є бездоказовими.

Крім того, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання у власній господарській діяльності.

Водночас, суд зазначає, що нормами Податкового кодексу України визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється на підставі податкової накладної, яка сама по собі є підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства, оскільки це єдиний документ первинного бухгалтерського та податкового обліку, що містить у собі суму ПДВ, яку можливо відобразити в податкових деклараціях з ПДВ. При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом встановлено, що позивачем від ТОВ "Джем" отримано податкову накладну № 36 від 26.05.2012 року та податкову накладну від ТОВ "Ластінг" № 30 від 23.05.2012 року.

Податкові накладні складені відповідно до вимог ст. 201 Податкового кодексу України.

Відповідач невиправдано спрощує процес доведення факту відсутності реальних господарських операцій.

Пунктом 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010] VI, із змінами та доповненнями передбачено, що прибуток із джерелом походже Україні та за її межами, визначається шляхом коригування (збільшення або змев фінансового результату до оподаткування (прибутку, збитку), визначеного у фін звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) буxгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності на різниці, що виникають віді до положень цього розділу.

Згідно п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування операції платників податку, зокрема, з постачання товарів, місце постачанн: розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредите товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фіна лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення подл зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок ш податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі посі товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, і відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує ш податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена від до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що за факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до ОСОБА_4 адміністративного суду України від 02.06.2011 р. № 742/11/13-11 відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

В акті перевірки Відповідачем зроблено висновок, що позивачем на порушення п. 150.1 ст. 150 Податкового кодексу України завищено витрати, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування за рядком 06.5 «Відємне значення об'єкта оподаткування попереднього звітного (податкового періоду), а саме: за півріччя 2012 року на суму 741 169 грн.; за 3 квартали 2012 року на суму 741 169 грн.; за 2012 рік на суму 741 169 грн.

До таких висновків відповідач дійшов внаслідок того, що позивачем невраховані висновки попередніх податкових перевірок, якими встановлено нібито завищення відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток за 2012 рік на загальну суму 741 169,00 грн., а саме:

- документальної планової виїзної перевірки ПАТ «Миколаївський КХП», яка відображена в Акті № 1007/22-100/00952114 від 16.05.2012 року;

- документальної позапланової невиїзної перевірки ПАТ «Миколаївський КХП», яка відображена в Акті № 538/22-200/00952114 від 18.02.2013 року;

- документальної позапланової невиїзної перевірки ГІАТ «Миколаївський КХП». яка відображена в Акті № 202/22-01/00952114 від 22.07.2013 року.

Узгодженою сума донарахувань та висновки контролюючого органу стають лише за наслідками розгляду судом справи по суті та набрання судовим рішенням законної сили.

На підставі акту перевірки перевірки № 538/22-200/009521 14 від 18.02.2013 року ДПІ було прийнято, податкове повідомлення-рішення № 2 від 12.03.2013 року, яким зменшено суму відємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 989 852,00 грн. Позивачем оскаржено вказане податкове повідомлення - рішення в судовому порядку. Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.08.2016 року по справі № 814/3011/13-а визнано протиправним та скасовано у повному обсязі податкове повідомлення-рішення від 12.03.2013 № НОМЕР_2, прийняте Державною податковою інспекцією у Заводському районі м. Миколаєва Миколаївської області ДПС.

На підставі акту перевірки перевірки № 202/22-01/00952114 від 22.07.2013 року ДПІ було прийнято, податкові повідомлення-рішення від 12.08.2013 року № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № 001352201 та № НОМЕР_6. Позивачем оскаржено вказані податкові повідомлення - рішення в судовому порядку. Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.01.2014 року по справі № 814/4333/13-а визнано протиправними та скасовано у повному обсязі податкові повідомлення-рішення від 112.08.2013 року № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № 001352201 та № НОМЕР_6, прийняті Державною податковою інспекцією у Заводському районі м. Миколаєва Миколаївської області ДПС.

В акті перевірки посадовими особами ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у Миколаївській області зроблено висновок, що підприємством нібито завищено рядок 05.1 СВ Податкової декларації «собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» на суму 7 061 617 грн. в результаті порушення абз. 1 пункту 7 підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України: «Дохід не визначається щодо товарів (результатів робіт, послуг), відвантажених (наданих) після дати набрання чинності розділом III цього Кодексу в частині вартості таких товарів (результатів робіт, послуг), оплаченої у вигляді авансів (передоплати) до такої дати, у тому числі в період перебування на спрощеній системі оподаткування».

Тобто, на підставі зазначеної вище правової норми податкова інспекція зробила висновок, що підприємством нібито неправомірно не виключено зі складу показників у рядку 05.1 СВ Податкової декларації «собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)» станом на 01.01.2012 року по наступним дебіторам: ТОВ «Агрохолдінг «Відродження», дебіторська заборгованість в сумі 1 344 204,70 грн. на підставі Договору доручення № «К»-4/80 від 03.05.2004 року; ТОВ «АК «Васильки», дебіторська заборгованість в сумі 5 717 412,20 грн. на підставі Договору поруки-№ 827/Ю-П - 5/23 від 15.12.2005 року з КБ ТОВ «Місто Банк» та Договору поруки № 41/2006-02П - Ф-5/24 від 10.05.2006 року з АБ «Кліринговий Дім».

Відповідно до підрозділу 4 Розділу XX Перехідних положень ПК України, застосування Розділу ІІІ «Податок на прибуток підприємств»починається з 1 квітня 2011 року.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»від 28.12.1994 року №334/94-ВР (далі Закон України №334/94-ВР), що діяв у І кварталі 2011 року, об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на: суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону; суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

Пунктом 22.4. ст.22 Закону України №334/94-ВР передбачалось, що у 2011 році сума від'ємного значення, яка відповідно до абзацу першого цього пункту не була врахована у складі валових витрат, та від'ємне значення об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010 році, підлягають включенню до складу валових витрат у порядку, встановленому статтею 6 цього Закону, без обмежень, встановлених цим пунктом.

У статті 6 Закону встановлено: якщо об'єкт оподаткування платника податку з числа резидентів за результатами податкового року має від'ємне значення об'єкта оподаткування (з урахуванням суми амортизаційних відрахувань), сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу валових витрат наступного податкового року.

Таким чином, відємне значення обєкту оподаткування (збитки) минулих податкових періодів є обовязковою складовою валових витрат І кварталу 2012 року, оскільки їх включення до складу витрат саме в даному періоді було передбачено нормами діючого на той час Закону України №334/94-ВР.

З 01.04.2011 року порядок обліку відємного значення обєкту оподаткування в резульатах наступних податкових періодів визначається статтею 150 ПК України.

Відповідно до п.150.1 ст.150 ПК України якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Згідно з пунктом 3 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення»ПК України пункт 150.1 статті 150 Кодексу застосовується у 2011 році з урахуванням такого: якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками І кварталу 2012 року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат ІІ календарного кварталу 2012 року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого - четвертого кварталів 2012 року здійснюється з урахуванням від'ємного значення, отриманого платником податку за І квартал 2012 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

З наведеного вбачається, що у разі наявності відємного значення обєкту оподаткування у І кварталі 2012 року, сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу витрат ІІ-ІІІ кварталу 2012 року.

Таким чином, пункт 3 підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень ПК України не містить заборони на врахування у 2012 році збитків, які виникли до 01.01.2011 року, а отже, такі збитки повинні враховуватись у складі витрат поточних податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення відємного значення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутні порушення норм пункту 3 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних положень ПК України та, відповідно, відсутній факт завищення суми від'ємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток.

В той же час, судом встановлено, що у позивача була відсутня, як головна мета одержання доходу винятково або переважно за рахунок податкової вигоди. Навпаки, судом було встановлено намір здійснювати та фактичне здійснення реальної підприємницької діяльності позивачем.

Суд також дійшов висновку, що дії позивача, як платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту.

Відповідачем не наведено правової підстави та не надано належних доказів на підтвердження нікчемності укладеної позивачем з його контрагентами угод.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № НОМЕР_1 від 19.08.2013р.

3. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко