Справа № 2а-62/10
Суддя: Крикливий В. В.
Дата ухвалення: 2010-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 2а-253/09
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2010 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю:позивачаОСОБА_3
представника позивачаОСОБА_4
представника відповідачаОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комсомольського міського суду в м. Комсомольськ справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області про перерахунок пенсії особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області, після неодноразових уточнень просив суд визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Комсомольську Полтавської області щодо виплати основної та додаткової пенсії ОСОБА_3 з 22.05.2008 року у розмірі меншому, ніж встановлено ч.4 ст.54 та ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області здійснити з 22.05.2008 року ОСОБА_3 перерахунок пенсії по інвалідності у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру пенсії за віком.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. За рішенням медико-соціальної експертизи йому було встановлено 3 групу інвалідності, по захворюванню, повязаному з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильської АЕС. При цьому, позивач зазначав, що він звертався до позивача із заявою про перерахунок його пенсії відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та із включенням до її розміру 685 руб. Між тим, відповідач необґрунтовано відмовив йому у такому перерахунку.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на відсутність підстав для включення до розрахунку пенсії одноразової виплати у розмірі 916,40 грн, а також на відповідність розміру пенсії позивача вимогам чинного законодавства.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові заперечення проти позову відповідача та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і є інвалідом 3 групи. Інвалідність позивача пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Позивач звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, на що отримав необґрунтовану відмову.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України від 28.02.1991 року №796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі по тексту Закон №796).

Статтею 54 Закону №796, яка діяла до прийняття Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» № 107-VI від 28.12.2007, тобто до 01.01.2008 року, передбачено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 3-й групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст.50 Закону №796 особам, які є інвалідами 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин правильним та таким, що відповідають Закону №796, є висновки суду про те, що позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Наявність у позивача такого права є визначальним для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46 Конституції України).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов правильного висновку, що при розмірі пенсії позивачеві застосуванню підлягають ч.1 ст.50 та ч.4 ст.54 Закону України №796, а не Постанова Кабінету Міністрів України №1, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на ч.5 ст.54 Закону №796, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено мінімальний розмір пенсії за віком.

Зі ст.ст.50, 54 Закону №796 випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю за основу їх нарахування береться розмір мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд не бере до уваги положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.ст. 50, 54 Закону №796.

Крім того, суд вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст.46 Конституції України та ст.ст.50, 54 Закону №796, щодо визначення розміру та виплати пенсії.

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону №796, яка набрала чинності 31.10.2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Оскільки позивачеві слід визначати пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому суд вважає протиправною відмову відповідачем у перерахунку пенсій у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в м.Комсомольську Полтавської області щодо виплати основної та додаткової пенсії ОСОБА_3 з 22.05.2008 року у розмірі меншому, ніж встановлено ч.4 ст.54 та ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську Полтавської області здійснити з 22.05.2008 року ОСОБА_3 перерахунок пенсії по інвалідності у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру пенсії за віком.

Постанову суду може бути оскаржено до Апеляційного адміністративного суду Харківської області через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Апеляційного адміністративного суду Харківської області.

Суддя: підпис ОСОБА_1

З оригіналом звірено.

Суддя В.В. Крикливий

Повний текст постанови виготовлений 09.03.2010 р.