Справа № 820/4950/17
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

21.11.2017р. справа № 820/4950/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Головного управління ДФС у Харківській області
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення заборгованості перед бюджетом у розмірі 2102491,41 грн., з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, військового збору та адміністративного штрафу та інших санкцій, -

встановив:

Субєкт владних повноважень, Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 2.102.491,41 грн.

Аргументуючи заявлені вимоги зазначив, що платник податків у добровільному порядку не виконав обовязку з оплати визначених контролюючим органом грошових зобовязань. Застосовані контролюючим органом заходи державного примусу, як-то: винесення податкової вимоги, не призвели до припинення податкового обовязку.

Відповідач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, був належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, проте правом на подачу письмових заперечень проти позову не скористався, до суду не прибув, уповноваженого представника не направив.

Оскільки визначене ч. 1 ст. 2 КАС України завдання адміністративного судочинства залишається незмінним при розгляді будь-якої адміністративної справи, в тому числі і справи за позовом субєкта владних повноважень, і дотримання вказаного завдання є обовязковим в силу приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України, то з огляду на приписи ст. 41, ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України суд, зібравши докази, що в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, доходить висновку, що справа має бути розглянута та вирішена на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши доводи позову, повно виконавши процесуальний обовязок з офіційного зясування обставин спору, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Як зясовано судом, заявлена субєктом владних повноважень вимога про стягнення коштів ґрунтується на податковому повідомленні-рішенні Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 30.05.2016 р. № про визначення платнику податків грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 1.666.935,19 грн. (основний платіж 1.333.548,15 грн., штраф 333.387,04 грн.), податковому повідомленні-рішенні Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 30.05.2016 р. № про застосування штрафу у розмірі 510,00 грн., самостійно визначеній контролюючим органом пені у розмірі 434.336,90 грн., самостійно задекларованому платником податків у податковій декларації про майновий стан за 2015 р. сумі військового збору у розмірі 21,31 грн., самостійно задекларованому платником податків у податковій декларації про майновий стан за 2016р. сумі військового збору у розмірі 30,00 грн.

Вирішуючи спір, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З 01.01.2011 р. таким законом є Податковий кодекс України.

Загальний строк оплати грошових зобовязань з податків (зборів) визначений ст. 57 Податкового кодексу України і складає 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку (у разі самостійного визначення зобовязання платником податків у документі обовязкової податкової звітності), 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення (у разі визначення зобовязання за рішенням контролюючого органу), 10 календарних днів, наступних за днем узгодження (у разі застосування платником податків процедури адміністративного оскарження рішень контролюючого органу).

Порядок направлення рішень контролюючого органу на адресу платника податків встановлений у ст.ст. 42 та 45 Податкового кодексу України і полягає у направленні документів за податковою адресою платника податків.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 69, 70, 86 КАС України, суд відмічає, що податкові повідомлення-рішення від 30.05.2016 р. № та від 30.05.2016 р. № були направлені Центральною ОДПІ м. Харкова за адресою: АДРЕСА_1.

Суд на виконання вимог ст. 11 КАС України з метою встановлення істини по справі самостійно добув докази про місцезнаходження відповідача за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, які засвідчили, що платник податків зареєстрований за місцезнаходженням Харківська область, місто Харків, вул. Клочківська, буд.№ 228, гуртожиток.

Приєднаною до позову карткою облікових даних платника податків також підтверджені ті обставини, що платник взятий контролюючим органом на облік за адресою: Харківська область, місто Харків, вул. Клочківська, буд.№228, гуртожиток (а.с.10).

Ця ж адреса указана і самим платником податків у розрахунку у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 р. (а.с. 12). та за 2016 р. (а.с. 15).

Таким чином, суд вважає, що платник податків у розумінні ст.ст. 42, 45, 57 Податкового кодексу України не отримував податкових повідомлень-рішень від 30.05.2016 р. № та від 30.05.2016 р. №, а відтак, відносно цих рішень контролюючого органу не розпочинав перебіг і не закінчувався строк на оплату.

Отже, згідно з визначенням п. 14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України зобовязання за названими податковими повідомленнями рішеннями не можуть бути кваліфіковані судом як податковий борг.

Вирішуючи спір в частині вимоги про стягнення пені в розмірі 434.336,90 грн., суд зазначає, що механізм обчислення пені визначений ст.ст. 129-131 Податкового кодексу України.

При звернені до суду субєктом владних повноважень не надано жодних належних та допустимих у розумінні ст. 70 КАС України доказів нарахування заявленої до стягнення пені.

За відсутності складеного контролюючим органом розрахунку пені або іншого письмового документу стягнення вказаної суми суд вважає безпідставним.

Вирішуючи спір в частині вимоги про стягнення податкового боргу з військового збору у розмірі 29,31 грн., суд зазначає, що платник податків самостійно задекларував у податковій декларації про майновий стан за 2015 р. суму військового збору у розмірі 21,31 грн., а в податковій декларації про майновий стан за 2016 р. - суму військового збору у розмірі 30,00 грн.

Відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. 1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. 1.2. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. 1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. 1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. 1.5. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. 1.6. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Зясувавши обставини спірних правовідносин, суд доходить висновку, що строки сплати цього платежу за 2015-2016 р. у спірних правовідносинах скінчились.

У ході розгляду справи доказів відсутності обовязку платника податків у спірних правовідносинах здійснити платіж на користь Державного бюджету України або доказів виконання такого обов'язку сторонами до суду не подано, а судом самостійно при виконанні вимог ст. 11 КАС України в частині офіційного зясування всіх обставин по справі не виявлено.

Наявність спірної суми заборгованості підтверджена приєднаною до справи роздруківкою картки особового рахунку платника податків, котра за правилами ст.70 КАС України є належним та допустимим доказом невиконаного податкового обовязку з боку відповідача.

Судом встановлено, що 14.07.2016 р. Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області стосовно відповідача була складена податкова вимога №10027-17, котра (на відміну від податкових повідомлень рішень від 30.05.2016 р. № та від 30.05.2016 р. №) була направлена за належною податковою адресою платника податків, а саме: Харківська область, місто Харків, вул. Клочківська, буд. №228, гуртожиток (а.с.22).

Доказів припинення дії цієї вимоги з будь-яких причин (скасування рішення, виконання зобовязання, списання боргу тощо) матеріали справи не містять.

За таких обставин, вимога про стягнення податкового боргу з військового збору у розмірі 29,31 грн. підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки судовим розглядом не встановлено факту порушення заявленою субєктом владних повноважень вимогою прав та охоронюваних законом інтересів платника податків у сфері публічно-правових відносин у галузі податкової справи лише за епізодом стягнення податкового боргу з військового збору у розмірі 29,31 грн., то позов в цій частині належить задовольнити.

У частині вимоги про стягнення боргу за податковими повідомленнями-рішеннями від 30.05.2016 р. № та від 30.05.2016 р. №, а також в частині стягнення пені суд не знаходить підстав для задоволення позову, позаяк ці рішення 30.05.2016 р. були направлені Центральною ОДПІ м. Харкова за неналежною адресою (АДРЕСА_1) при тому, що вже 14.07.2016 р. (тобто по минуванню проміжку часу у півтора календарних місяці) ОДПІ за самостійним рішенням змінила адресу листування з платником податків на належну (Харківська область, місто Харків, вул. Клочківська, буд. №228, гуртожиток).

Таким чином, недоліки допущені при виконанні владної управлінської функції Центральною ОДПІ міста Харкова є нездоланною перешкодою для задоволення вимог Головного управління в цій частині.

Керуючись ст.ст. 8 та 19 Конституції України, ст.ст.7-11, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, місце проживання - 61045, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 228, гуртожиток) на користь державного бюджету податковий борг з військового збору у сумі 29 (двадцять дев'ять) грн. 31 коп.

У решті вимог адміністративний позов залишити без задоволення.

Розяснити, що постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Розяснити, що постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч. 4 ст. 167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Сліденко А.В.