Справа № 812/789/15
Суддя: Рецебуринський Ю.Й.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 року м. Київ К/800/10631/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів Рецебуринського Ю.Й. (доповідача),

Загороднього А.Ф.,

Штульман І.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 до Міністерства доходів і зборів України, Луганської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа - ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та коштів у відшкодування моральної шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

31 липня 2015 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства доходів і зборів України (далі - відповідач 1), Луганської митниці ДФС (далі - відповідач 2), третя особа - ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та коштів у відшкодування моральної шкоди, в якому з урахуванням уточнень просив: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства доходів і зборів України від 15.05.2015 № 497-о «Про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника митного поста «Сєвєродонецьк» Луганської митниці Міндоходів»; визнати протиправним та скасувати наказ Луганської митниці Міндоходів від 16.06.2015 № 172-о «Про звільнення ОСОБА_3 з посади начальника митного поста «Сєвєродонецьк» Луганської митниці Міндоходів»; поновити позивача на посаді начальника митного поста «Сєвєродонецьк» Луганської митниці ДФС; стягнути з Луганської митниці ДФС на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 31677,80 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2016 року, у задоволенні позову було відмовлено.

У касаційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалені ними судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 квітня 2016 року було відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2016 року.

18 листопада 2016 року на підставі проведення повторного автоматизованого розподілу, матеріали касаційної скарги передано на розгляд судді Рецебуринському Ю.Й. у зв'язку із ухваленням Верховною Радою України Постанови «Про звільнення суддів» від 08 вересня 2016 року № 1514-VIII щодо звільнення з посади судді Вищого адміністративного суду України ОСОБА_18

З'ясувавши обставини справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права згідно статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги.

Судами встановлено, що у зв'язку з реорганізацією Луганської митниці Міндоходів, при якій мають місце зміни в організації виробництва і праці, а також скорочення чисельності і штату працівників, ОСОБА_3 06 лютого 2015 року був попереджений про зазначені зміни, йому було запропоновано продовжити трудові відносини з Луганською митницею ДФС на посаді, віднесеній до номенклатури посад начальника митниці, а саме: державного інспектора митного поста «Дьоміно-Олександрівка» Луганської митниці ДФС, а також попереджено про наступне вивільнення із займаної посади відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у разі відмови від продовження трудових відносин через 2 місяці після підписання попередження.

З попередженням ОСОБА_3 ознайомлений 06.02.2015 та висловив свою незгоду із запропонованою посадою.

16 квітня 2015 року ОСОБА_3, який перебував у стані тимчасової непрацездатності з 06 квітня 2015 року, особисто прибув та звернувся до адміністрації Луганської митниці Міндоходів із заявою про надання йому з 20 по 21 квітня 2015 року 2-х днів щорічної відпустки, не використаних у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю під час щорічної відпустки. При цьому повідомив, що 17 квітня 2015 року планує закрити листок тимчасової непрацездатності. На пропозиції прибути для ознайомлення з переліком наявних в Луганській митниці ДФС вакантних посад після закінчення стану тимчасової непрацездатності відповів категоричною відмовою. Повідомив, що з переліком вакансій ознайомлюватись не бажає, погоджуватися з жодною вакантною посадою не планує, підтверджувати свою відмову письмово не хоче та підписувати жодних документів не буде. За даним фактом складено акт.

За заявою ОСОБА_3, після отримання інформації про закінчення з 18 квітня 2015 року стану тимчасової непрацездатності, з 20 по 21 квітня 2015 року йому була оформлена відпустка на 2 дні щорічної відпустки, не використаних у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю під час щорічної відпустки. 21 квітня 2015 року Луганською митницею рекомендованим листом з повідомленням про вручення отримана заява ОСОБА_3 від 16 квітня 2015 року про надання йому відпустки без збереження заробітної плати з 22 квітня 2015 року на підставі п. 18 ст. 25 Закону України «Про відпустки» та наказу Антитерористичного центру при СБУ «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та території її проведення» від 07.10.2014 № 33/6/а. У телефонному режимі ОСОБА_3 було запропоновано наступного дня - 22 квітня 2015 року по закінченні щорічної відпустки прибути на засідання комісії з реорганізації Луганської митниці Міндоходів. Вранці 22 квітня 2015 року ОСОБА_6 повідомив про своє перебування на стаціонарному лікуванні з 22 квітня 2015 року. Рекомендованим листом з повідомленням про вручення Луганської митниці Міндоходів від 22 квітня 2015 року № 1194/10/12-70-04 ОСОБА_3 було повідомлено про відмову в наданні йому відпустки без збереження заробітної плати з 22 квітня 2015 року на підставі п. 18 ст. 25 Закону України «Про відпустки» та наказу Антитерористичного центру при СБУ «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та території її проведення» від 07.10.2014 № 33/6/а.

Згідно Акту від 16.04.2015 за підписом заступника Голови комісії з реорганізації Луганської митниці Міндоходів ОСОБА_17 та члена комісії з реорганізації Луганської митниці ОСОБА_8 ОСОБА_9 засвідчено, що ОСОБА_3 на пропозиції прибути для ознайомлення з переліком наявних в Луганській митниці ДФС вакантних посад після закінчення стану тимчасової непрацездатності відповів категоричною відмовою. Повідомив, що з переліком вакансій ознайомлюватись не бажає, погоджуватися з жодною вакантною посадою не планує, підтверджувати свою відмову письмово не хоче і взагалі підписувати жодних документів не буде.

Листом від 24.04.2015 № 1223/9/12-70-04 за підписом заступника Голови комісії з реорганізації Луганської митниці Міндоходів ОСОБА_17 на ім'я Голови комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України ОСОБА_10 останнього просили розглянути питання щодо звільнення в.о. начальника митного поста «Сєвєродонецьк» Луганської митниці Міндоходів ОСОБА_3 з займаної посади у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, скороченням чисельності та штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно наказу за підписом Голови комісії з реорганізації Міндоходів І.О. ОСОБА_10 від 15 травня 2015 року за № 497-о звільнено ОСОБА_3 з посади начальника митного поста «Сєвєродонецьк» Луганської митниці Міндоходів у перший робочий день після закінчення тимчасової непрацездатності у зв'язку з реорганізацією Луганської митниці Міндоходів, п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно наказу за підписом Голови комісії з реорганізації Луганської митниці Міндоходів ОСОБА_16 від 16 червня 2015 року за № 172-о наказано вважати звільненим ОСОБА_3 начальника митного поста «Сєвєродонецьк» з 16.06.2015 з займаної посади у зв'язку з реорганізацією Луганської митниці Міндоходів відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП Україн зміни до положень про митні пости, які залишаються діяти.

Наказом Державної фіскальної служби України № 331 від 27.11.2014 були ліквідовані 8 (вісім) митних постів Луганської митниці ДФС: «Луганськ-центральний», «Свердловськ», «Красний Луч», «Алчевськ», «Ізварине», «Червона Могила», «Червонопартизанськ», «Довжанський». Зазначеним Наказом створений 1 (один) митний пост Луганської митниці ДФС: «Луганськ-східний».

Відповідно до листа прокуратури Луганської області від 31.07.2015 за № 19-148 вих-15 на адресу Державної служби України з питань праці направлено звернення ОСОБА_3 щодо правомірності дій посадових осіб Луганської митниці Міндоходів.

Листом Головного управління Держпраці у Луганській області від 21.12.2015 № 11-06/864 ОСОБА_3 направлена відповідь щодо розгляду його звернення до прокуратури Луганської області. У вказаному листі зазначено, що на підставі документів, наданих позивачем до скарги, встановлено, що скорочення чисельності штату працівників Луганської митниці Міндоходів у зв'язку з реорганізацією проведено з дотриманням трудового законодавства. Крім того, в листі вказано, що позивача попереджено про наступне вивільнення за 2 місяці, запропонована робота на інших посадах, звільнення проведено тільки після закінчення періоду тимчасової непрацездатності, що відповідає вимогам статті 49-2 КЗпП України

Висновком службової перевірки інформації, викладеній у заяві колишнього працівника Луганської митниці Міндоходів ОСОБА_3 щодо можливого порушення норм чинного законодавства України посадовими особами Луганської митниці ДФС встановлено, що за результатами перевірки на момент її проведення порушень з боку посадових осіб Луганської митниці не виявлено.

Відносно посилань скаржника на протиправність наказу Міністерства доходів і зборів України від 15.05.2015 № 497-о «Про звільнення ОСОБА_3.», оскільки його підписано ОСОБА_10, який станом на 15.05.2015 не мав правових підстав та відповідних повноважень для цього, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що вказане посилання не відповідає нормам діючого законодавства, оскільки, судами встановлено, що відповідно до змісту розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 № 630-р головою комісії був затверджений Голова Державної фіскальної служби України ОСОБА_10 як керівник органу виконавчої влади, до якого перейшли права та обов'язки органу виконавчої влади, що припиняється, - Міністерства доходів і зборів України.

Наказом Міністерства доходів і зборів України № 58 від 02.06.2015 ОСОБА_14 визнана такою, що приступила до виконання обов'язків Голови комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів, а тому, прийняття головою комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України ОСОБА_10 наказу від 15.05.2015 № 497-о про звільнення ОСОБА_3 мало місце до 02.06.2015, тобто в період виконання ОСОБА_10 своїх повноважень, як голови комісії, без порушень діючого на момент спірних правовідносин законодавства.

Посилання представника позивача на порушення відносно ОСОБА_3 положень статей 40 та 49-2 КЗпП в частині не пропонування усіх вакантних посад, а лише однієї, є незмістовними з наступних підстав.

Частиною 3 статті 49-2 КЗпП України встановлений обов'язок власника або уповноваженого ним органу запропонувати працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Тобто, цією нормою не встановлений обов'язок пропонувати працівникові іншу роботу на тій же самій посаді.

Цією ж нормою (ч. 3 ст. 49-2 КЗпП) передбачено, що лише при відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Тобто, вказаною нормою передбачений обов'язок запропонувати працівникові роботу за відповідною професією чи спеціальністю.

Позивачу 06.02.2015 була запропонована посада державного інспектора сектору митного оформлення МП «Дьоміно-Олександрівка». Аналізом посадової інструкції державного інспектора сектору митного оформлення МП «Дьоміно-Олександрівка» та біографічних даних позивача судами було встановлено, що йому була запропонована посада, яка відповідає його спеціальності та професії.

Крім того, проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про достовірність відомостей, викладених в акті від 16.04.2015, яким зафіксований факт відмови позивача від ознайомлення з вакантними посадами, які були наявні в Луганській митниці ДФС.

Суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, дали їм належну юридичну оцінку, правильно застосували норми матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування або зміни прийнятих ними судових рішень.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута у порядку і з підстав, передбачених статтями 237-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Ю.Й. Рецебуринський

А.Ф.Загородній

І.В.Штульман