Справа № 161/16214/17
Суддя: Черняк В. В.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/1065/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

Головуючого судді Черняка В.В.

з участю секретаря Заболотька Д.М.,

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувшись до суду з позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, просить:

- визнати протиправними дії Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови ОСОБА_2 у поновленні виплати пенсії по втраті годувальника, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», як працюючому інваліду III групи з дитинства;

- зобовязати Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області поновити ОСОБА_2 виплату пенсії по втраті годувальника, як інваліду III групи з дитинства починаючи з 01 червня 2015 року на весь час інвалідності (довічно).

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона перебуває на обліку в Луцькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області та з червня 2006 року по березень 2015 року одержувала пенсію по втраті годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Одержуючи пенсію, позивач працювала і на даний час працює на посаді державного службовця. Однак, з 01 квітня 2015 року позивачу було відмовлено у виплаті пенсії з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, яким тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії, довічного грошового утримання на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про державну службу», пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не виплачується. Також, Законами України від 24.12.2015 року № 911-VIII, від 06.12.2016 року, № 1774-VIII обмеження, в частині виплати пенсії працюючим пенсіонерам, продовжені до 31.12.2017 року. Дії відповідача позивач вважає протиправними, посилаючись на те, що у звязку з неприйняттям до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі, спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/ щомісячне грошове утримання призначаються відповідно до зазначених законів, отже, підстави для призупинення виплати пенсії відпали.

В судове засідання позивач не зявилась, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача заперечував проти предявленого позову та просив у його задоволенні відмовити, з тих підстав, що позов є безпідставним та необгрунтованим, призупинивши виплати позивачу пенсії відповідач діяв на підставі законодавства України, яке на час його виконання не було визнано неконституційним, надавши додаткові письмові заперечення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Як визначено частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин (частини 1 статті 6 КАС України).

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття і незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії та інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в т.ч. порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Луцькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 26.06.2006 року.

З 01 квітня 2015 року Управління ПФУ припинило виплату позивачу пенсії у звязку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VIII, яким внесено зміни, зокрема, до абзацу другого частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та частини четвертої статті 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції чинній з 01.04.2015 року).

Зокрема, визначено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу, «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.02.2015 року тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії не виплачуються.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06.12.2016 року, який набрав чинності з 01.01.2017 року, тимчасово, у період по 31.12.2017 року, особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії не виплачуються.

Відповідно до вказаних законодавчих актів після звільнення з роботи виплата пенсії поновлюється.

Судом встановлено, що станом на час звернення до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області та на даний час позивач працює на посаді державного службовця.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» передбачено, що порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Отже, суд вважає, що під час розгляду даної справи застосуванню підлягає спеціальний закон, який регулює правовідносини повязані із пенсійним забезпеченням державних службовців та прирівняних до них осіб, в тому числі і позивач, як державний службовець, яким є, зокрема, Закон України 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Статтею 22 Загальної декларації прав людини визначено, що розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Таким чином, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2017 року існує законодавче обмеження щодо виплати пенсії, особам, що перебувають на посадах державної служби і отримують пенсію.

Суд, проаналізувавши законодавчі норми, що регулюють спірні правовідносини зазначає, що підставою для призупинення виплати пенсії ОСОБА_2Є.є перебування її на посаді державного службовця. Таке обмеження щодо виплати пенсії законодавець передбачив на період роботи на посаді державного службовця, виплата пенсії поновлюється після припинення перебування на посаді, це є єдиною підставою для поновлення виплати пенсії (у тому числі і по втраті годувальника) згідно чинного законодавства.

Посилання позивача на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з якого, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі, спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/ щомісячне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», тощо, не взято судом до уваги, оскільки, як слідує з положено даного Закону, підставою для припинення виплати пенсії є сам факт роботи особи на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», а не факт набуття особою такого права.

Крім того, не взято судом до уваги посилання позивача на приписи ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (ЗУ № 1058-IV), а також ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як підставу для виплати пенсії за минулий час без обмеження строком, так як тимчасове призупинення виплати пенсії було здійснено на підставі змін до ст.47 ЗУ № 1058-IV, якою чітко передбачені періоди тимчасової невиплати пенсії та можливість її поновлення. Однак, позивач, продовжуючи працювати на посаді державного службовця, не скористалась правом на поновлення виплати пенсії.

За таких обставин, суд вважає, що Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області, з урахуванням приписів Закону України № 213-VIII, правомірно не здійснює позивачу виплату пенсії з 01 квітня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 17, 70, 71, 158, 163, 167 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. При проголошенні вступної та резолютивної частини постанови згідно з ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Черняк В.В.