Справа № 822/2399/17
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2399/17

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

21 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_3 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_3,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, уповноважена особа ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову, з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

13 листопада 2017 року на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду від позивача надійшло заперечення на апеляційну скаргу відповідача, в якому просить суд розгляд справи проводити без її участі.

Відповідач та третя особа, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Згідно з ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, між позивачем та ПАТ "Банк Михайлівський" укладено договір від 20.04.2015 №980-050-000000113 банківського рахунку "Поточний рахунок " Ощадний". Згідно з п. 1 даного договору банк по ініціативі клієнта відкриває клієнту на його ім'я поточний рахунок 601 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних документів.

20 квітня 2016 року ОСОБА_4 уклала з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" договір "Суперкапітал" (інвестиційний з виплатою процентів щомісячно) №980-050-000224977. Згідно з п. 1.1. договору сторона 1 передає стороні 2 у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк передбачені цим договором, а сторона 2 зобов'язується повернути кошти стороні 1 та виплатити проценти в порядку та на умовах встановлених цим договором.

Відповідно до договору "Суперкапітал" позивач внесла на поточний рахунок ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" кошти в загальній сумі 40 000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №4858104 від 20.04.2016 року.

19 травня 2016 року ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" перерахувало на рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" кошти в сумі 40826,22 грн.

Вказані кошти було знято ОСОБА_4 та 23.05.2017 року кошти в сумі 40 780 грн. позивач повернула на свій банківський рахунок, що підтверджується довідкою про стан рахунку №1601 від 16.09.2016 року.

На підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року № 14/БТ "Про віднесення ПАТ ОСОБА_5" до категорії неплатоспроможних" Виконавчою дирекцією ОСОБА_2 гарантування прийнято рішення від 23 травня 2016 року № 812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" та рішення від 13.06.2016 № 991 "Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський".

Відповідно до вказаних рішень розпочата процедура виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком з 23 травня 2016 року до 22 липня 2016 року включно.

Уповноваженою особою ОСОБА_2 на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський" призначено ОСОБА_6.

Рішенням Правління Національного банку України № 124-рш від 12.07.2016 оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський".

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12 липня 2016 року № 124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 липня 2016 року №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно, призначено уповноважену особу ОСОБА_2 гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_6 з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб № 1702 від 01.09.2016 призначено уповноваженою особою ОСОБА_2 гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_3 з 05.09.2016.

Позивач на свої звернення до відповідача щодо включення її до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2, отримала відповіді за № ЗГ1/7832 від 30.01.2017 року та за №ЗГ127020 від 14.08.2017 року, в яких їй було повідомлено про нікчемність правочинів.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Колегія суддів погоджується із такою позицією суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб регулюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI).

Положеннями ч. 1 ст. 3 Закону № 4452-VI визначено, що ОСОБА_2 є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI ОСОБА_2 гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. ОСОБА_2 відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

При цьому, нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Аналогічні положення містить розділ ІІІ Положення про порядок відшкодування ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затверджене рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14.

В силу вимог ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа ОСОБА_2 забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. При цьому, вичерпний перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, встановлено ч. 3 ст. 38 цього Закону.

Згідно з ч .2 ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа ОСОБА_2 протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку формує, зокрема: - перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; - перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що уповноважена особа ОСОБА_2 наділена повноваженнями проводити перевірку дійсності правочинів та реагувати відповідним чином при виявленні серед них нікчемних.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що право відповідача відносити провочини до нікчемних не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

Так, відповідно до п.п. 7-8 ч. 3 ст. 39 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав:

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

- банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

- здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Однак, судова колегія зазначає, що жодна з підстав, вказаних у ст. 38 Закону №4452-VI, не має відношення до правочинів, вчинених ПАТ "Банк Михайлівський" у правовідносинах з позивачем.

Більше того, як слідує з матеріалів справи, 19.05.2016 року ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" було повернуто кошти на поточний рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський", тобто до прийняття рішення про ліквідацію банку.

Водночас, положеннями ч. 1 ст. 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Оскільки повернення ТОВ "ІРЦ" коштів на поточні рахунки позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" було здійснено 19 травня 2016 року, то колегія суддів вважає, що зазначені кошти на момент прийняття рішення Правління НБУ від 23 травня 2016 року №14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" перебували на поточних рахунках позивача у ПАТ "Банк Михайлівський".

Щодо доводів апелянта на встановлені постановою Правління НБУ від 22 грудня 2015 року №917/БТ обмеження для ПАТ "Банк "ОСОБА_5", зокрема, не допускати проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб ОСОБА_2, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.7.14 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 серпня 2012 року №346, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 вересня 2012 року за №1590/21902, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Положення), банк з дня отримання рішення Національного банку про зупинення/обмеження або припинення окремого виду здійснюваних банком операцій:

а) протягом трьох робочих днів письмово повідомляє клієнтів, з якими укладені договори про здійснення операцій, які: обмежені або зупинені згідно з цим рішенням, - про надання послуг з установленими Національним банком обмеженнями; припинені згідно з цим рішенням, - про необхідність розірвання таких договорів та закриття клієнтами відповідних рахунків;

б) у порядку, строки та в обсягах, які встановлені Національним банком, надає Національному банку інформацію щодо стану виконання цього рішення.

Однак, ПАТ "Банк "ОСОБА_5" не вчинив дій, спрямованих, на думку відповідача, на недопущення збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб ОСОБА_2.

Згідно п.7.17 Положення Національний банк відповідно до цього Положення, якщо банк не забезпечив виконання рішення Національного банку щодо обмеження, зупинення чи припинення окремих видів здійснюваних банком операцій, здійснення яких рішенням Національного банку зупинено, обмежено чи припинено, або не виправив виявлені в його діяльності порушення, не припинив здійснення ризикової діяльності в установлений строк чи в діяльності банку установлено новий факт здійснення ризикової діяльності відповідно до пункту 3.3 глави 3 розділу I цього Положення в установлений строк, або недотримав умов обмеження/зупинення, може прийняти рішення про: продовження строку дії заходу впливу у вигляді обмеження або зупинення операцій; застосування до банку інших заходів впливу.

Таким чином, негативні наслідки при невиконанні банком рішень НБУ щодо обмеження чи припинення операцій настають саме для такого банку, а не для його клієнтів, тому позивач не може нести відповідальність за дії працівників фінансової установи.

Крім того, саме по собі отримання ПАТ "Банк "ОСОБА_5" коштів на рахунки згідно укладених позивачем договорів не призводить до автоматичного визнання таких переказів нікчемними, оскільки це не суперечило чинному законодавству. Станом на дату перерахування коштів на рахунок позивача, у банку були відсутні будь-які підстави відмовити у зарахуванні коштів.

Отже, з урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що посилання уповноваженої особи ОСОБА_2 на постанову Правління Національного банку України від 22 грудня 2015 року за №917/БТ, є безпідставними.

Згідно п.5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, уповноважена особа ОСОБА_2 протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку формує та надає до ОСОБА_2 станом на день початку процедури виведення ОСОБА_2 банку, зокрема, такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів ОСОБА_2, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення.

Також, даним пунктом передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа ОСОБА_2 може надавати зміни та доповнення до переліків.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунок вкладника, який раніше не був включений до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до ОСОБА_2 відповідне доповнення до переліку.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що дані про поточний рахунок ОСОБА_4 повинні бути включені до переліку рахунків за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк "ОСОБА_5" за рахунок ОСОБА_2.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З метою повного захисту прав позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо необхідності виходу за межі позовних вимог шляхом зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку щодо виходу за межі позовних вимог з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, шляхом визнання протиправною бездіяльність уповноваженої особи ОСОБА_2 на ліквідацію ПАТ "Банк "ОСОБА_5" ОСОБА_3 щодо не включення ОСОБА_4, до Переліку вкладників ПАТ "Банк "ОСОБА_5", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ОСОБА_2 за договором банківського рахунку "Поточний рахунок "Ощадний" №980-050-000000113 від 20 квітня 2016 року на суму 40780,00 грн.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу уповноваженої особи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі протягом трьох днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8