Справа № 389/2117/17(2-а/389/140/17)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2017 рокусправа № 389/2117/17(2-а/389/140/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Знамянського міськвиконкому Кіровоградської області про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову ухвалу про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що строки позовної давності до спорів з приводу відшкодування шкоди здоровю не застосовуються. Позивач звернувся до суду з позовом про зобовязання відповідача сплатити грошову допомогу на оздоровлення, одночасно з позовом позивач подав клопотання про поновлення строку, однак судом першої інстанції безпідставно залишено позов без розгляду.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом обставин у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05 вересня 2017 року ОСОБА_1 діючи через свого представника звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача з приводу не нарахування позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 2016 роки у поновному обсязі, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача щорічну допомогу на оздоровлення за 2006-2016 роки в розмірах, встановлених ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням вже виплачених сум.

Разом з адміністративним позовом, заявник подав клопотання про поновлення строку на звернення до суду, яке обґрунтоване тим, що строки позовної давності не можуть бути застосовані при зверненні з позовом про відшкодування шкоди заподіяної здоровю внаслідок іонізуючого випромінювання під час використання ядерної енергії, згідно ЗУ «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку». Також, позивач зазначає, що відповідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено визначений КАС України строк для звернення до суду з адміністративним позовом, відтак адміністративний позов має бути залишено без розгляду відповідно до приписів ст. 100 КАС України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно з частиною першою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною другою вказаної статті визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Отже, законодавцем встановленими строками обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах.

При цьому, законодавством альтернативно визначено початок перебігу процесуального строку звернення до суду з адміністративним позовом, а саме: 1) з моменту коли особа дізналась про порушення своїх прав, 2) з моменту коли особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав.

Відтак, для правильного вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі слід встановити подію, та обставини з якими законодавець повязує початок перебігу строку на звернення з позовною заявою.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, довідки, виданої УПСЗН Знам'янського міськвиконкому від 04.10.2017 № 2496, виплата допомоги на оздоровлення позивачу відбулася в 2006 2016 роках, а саме за 2006 рік - у лютому 2006 року, за 2007 рік - у травні 2007 року, за 2008 рік - у лютому 2008 року, за 2009 рік - у лютому 2009 року, за 2010 рік - у вересні 2010 року, за 2011 рік - у січні 2011 року, за 2012 рік - у січні 2012 року, за 2013 рік - у січні 2013 року, за 2014 рік - у жовтні, за 2015 рік - у листопаді 2015 року і за 2016 рік - у лютому 2016 року.

Враховуючи вищевикладене, позивач повинна був дізнатися про порушення своїх прав при отриманні щорічної грошової допомоги на оздоровлення, протягом 2006-2016 років відповідно, та саме з цього часу (дат отримання допомоги) починає перебіг строку на звернення до суду з адміністративним позовом.

Таким чином, враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені поза межами строків, встановлених ч. 1,2 ст. 99 КАС України, що свідчить про наявність підстав для залишення позову без розгляду згідно ст. 100 КАС України.

Щодо доводів заявника апеляційної інстанції стосовно неможливості застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин строку позовної давності відповідно до ст. 228 ЦК України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.3 ст. 99 КАС України для захисту прав свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У відповідності до з ч. 7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить з конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Таким чином, підставою для застосування іншого процесуального строку звернення адміністративного до суду є відсутність закону, що регулює відповідні правовідносини, або звернення особи до суду із позовом про предмет спору, щодо якого законом встановлено інші строки звернення до суду.

Як вбачається з адміністративного позову позивач звернулась до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів в порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства, відповідно до якого встановлено спеціальні строки звернення до суду. Оскільки строки звернення адміністративного суду встановлені ст. 99,100 КАС України, то підстави для застосування норм Цивільного кодексу України відсутні.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що Закон України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку", на який посилається позивач в апеляційній скарзі, не встановлює строку звернення до адміністративного суду громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки відповідно до статті 90 цього Закону всі вимоги згаданого Закону застосовуються щодо будь-якого ядерного інциденту, що може статися на території України, після набрання цим Законом чинності, тобто починаючи з 21 березня 1995 року.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування відсутні. Керуючись ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, 200, ст. 206 КАС України суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів відповідно до ст.. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай