Справа № 335/7127/17(2-а/335/323/2017)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2017 рокусправа № 335/7127/17(2-а/335/323/2017)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07.08.2017 р. у справі №335/7127/17 (2-а/335/323/2017)

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача під час проведення у 2017 році виплати одноразової допомоги до 5 травня за ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту»;

- зобов'язати відповідача здійснити донарахування та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2017 рік в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком як інваліду II групи відповідно до вимог ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням виплаченої суми (а.с. 1-4).

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07.08.2017 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, позовні вимоги залишені без задоволення (а.с. 17-19).

Позивач, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції у даній адміністративній справі, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07.08.2017 р. у справі №335/7127/17 (2-а/335/323/2017) та задовольнити позовні вимоги (а.с. 25-29).

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог позивач зазначає, що при вирішенні даного спору необхідно було виходити із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, таким чином застосуванню підлягала саме частина 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не Постанова Кабінету Міністрів України № 223 від 05 квітня 2017 року «Про деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (а.с. 29).

Заперечень на апеляційну скаргу відповідач до суду апеляційної інстанції не подавав.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином (а.с. 43-45), у зв'язку з чим відповідно до ст. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила такі обставини.

ОСОБА_1, перебуває на обліку у відповідача є ветераном війни (учасник бойових дій), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 виданого 06.07.1999 року, крім того в листопаді 2016 року позивачу встановлена інвалідність ІІ групи на підставі захворювань, пов'язаних з проходженням військової служби, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району із відповідним запитом щодо розміру отриманої разової грошової допомоги до 05 травня у 2017 році.

Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району листом від 16.05.2017 року №08-0412581, повідомило позивачу, що йому виплачено щорічну разову грошову допомогу до до 5 травня в 2017 році відповідно до постанови КМУ від 05.04.2017 року № 223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» в розмірі 3100 грн. (а.с. 6)

Не погоджуючись з розміром виплаченої грошової допомоги, позивач звернувся до суду.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з врахуванням Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

В той же час, 01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», пунктом 63 якого розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнений пунктом 26 та визначено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України в рішенні від 03.10.1997 № 4-зп зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

З огляду на вказане застосуванню у спірних правовідносинах підлягають положення саме Закону № 79 як такого, що прийнятий пізніше у часі.

Таким чином, із набуттям чинності Законом України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", Кабінету Міністрів України надані повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

На виконання наданих повноважень Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 05.04.2017 року № 223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», якою встановлено, що у 2017 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня відбувається у розмірах, зокрема, інвалідам війни: I групи - 3500 гривень; II групи - 3100 гривень; III групи - 2700 гривень.

У рішенні Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України, роз'яснено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності, який передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону України про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Обставини внесення змін в законодавство щодо соціально-економічних прав особи були неодноразовим предметом розгляду Європейським судом з прав людини, який, зокрема, в рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Крім того, в ухвалі Європейського Суду з прав людини від 3 червня 2014 року про визнання неприйнятною заяви Великоди до України суд зазначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися державою, а положення статті 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення, або обирати тип чи розмір пільг для забезпечення у рамках будь-якої такої системи. (пункти 21, 23).

З цього приводу Конституційний Суд України у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 також зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави; механізм реалізації цих прав може бути змінений державою; зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність права на соціальний захист.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у 2017 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни здійснюється в розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», тобто відповідачем зазначена грошова допомога позивачу правомірно здійснена в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята законно та обґрунтовано, апеляційна скарга позивача, не ґрунтується на законі та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07.08.2017 р. у справі №335/7127/17 (2-а/335/323/2017) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов