Справа № 807/1340/16
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10883/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Бруновської Н.В. та Костіва М.В.,
з участю секретаря судового засідання - Гнатик А.З.,

а також сторін (їх представників):
від позивача Шарохін К.С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.09.2017р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Командування Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу про результати службового розслідування, зобов`язання звільнити з військової служби,-

В С Т А Н О В И Л А:

19.09.2016р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати наказ командира Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) № 1026 від 25.08.2016р. «Про результати службового розслідування по факту самовільного залишення частини старшим лейтенантом ОСОБА_1 17.08.2016р.»; зобов`язати відповідача невідкладно звільнити старшого лейтенанта ОСОБА_1 з військової служби за місцем знаходження Військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) м.Мукачево (а.с.3-5).

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.09.2017р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.155-161).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, постанову суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення по суті позовних вимог (а.с.165-170).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що наказ № 1026 від 25.08.2016р. за результатами службового розслідування не був належним чином доведений до позивача; відповідно до наданої військовою прокуратурою інформації стосовно позивача не проводяться будь-які досудові розслідування. Окрім цього, незважаючи на наказ № 131 від 06.06.2016р. про звільнення з військової служби (отриманий ним 17.06.2016р. поштою), здійснено затримку на два місця прийняття наказу про здачу посади; із цим наказом його теж не ознайомлювали.
Також відповідачем не організовано процес приймання посади та інвентаризації, через що позивач був відряджений в зону АТО, де перебував протягом 20.05.2016р.-28.08.2016р., очікуючи на здачу посади за наявності висновку військово-лікарської комісії.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач проходить військову службу у званні старшого лейтенанта та перебував на посаді командира медичної роти Військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Згідно наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 131 від 06.06.2016р. звільнено старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , командира медичної роти 128 окремої гірсько-піхотної бригади, з військової служби у запас за пп.«б» п.1 (за станом здоров`я) ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.14).
25.07.2016р. командиром Військової частини польова пошта НОМЕР_1 видано наказ № 163, згідно якого позивачу, якого звільнено з військової служби у запас, надано 5 (п`ять) діб з 25.07.2016р. по 29.07.2016р. для здачі справ та посади (а.с.35).
17.08.2016р. позивач самовільно залишив частину та був відсутній на службі.
По причині наведеного командиром Військової частини польова пошта НОМЕР_1 видано наказ № 1002 від 19.08.2016р. «Про призначення службового розслідування по факту самовільного залишення частини старшим лейтенантом ОСОБА_1 17.08.2016р.», відповідно до якого призначено службове розслідування по наведеному факту (а.с.7).
Згідно результатів проведеного службового розслідування 17.08.2016р. позивач самовільно залишив частину та був відсутній на службі по 25.08.2016р., чим порушив вимоги ст.ст.11, 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (а.с.8-10, 13).
На підставі проведеного розслідування відповідачем прийнято наказ № 1026 від 25.08.2016р., яким за порушення ст.ст.11, 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України позивачу оголошено сувору догану (а.с.11-12).

Звертаючись до суду із розглядуваним позовом, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги тим, що службове розслідування проведено неналежними особами та без встановлення всіх обставин справи. Окрім цього, відповідачем не дотримано порядку звільнення позивача з військової служби.

Вирішуючи наведений спір, колегія суддів враховує наступне.

Сторонами по справі не заперечується, що згідно наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 131 від 06.06.2016р. позивача звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.
У зв`язку із перебування основних засобів та сил в районі виконання завдань за призначенням Військової частини польова пошта НОМЕР_1 в населеному пункті / АДРЕСА_1 старший лейтенант ОСОБА_1 був відряджений для підготовки здачі справ та посади, про що відповідачем виданий наказ № 163 від 25.07.2016р.
Вказаний наказ був виконаний позивачем і останній до 17.08.2016р. перебував на територій військової частини в н.п.Калинове Донецької обл.

Порядок прийняття, проходження та звільнення громадян України з військової служби у Збройних Силах України, в тому числі і за контрактом осіб офіцерського складу, визначений Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затв. Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008р.
Відповідно до ч.9 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з п.12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затв. Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008р., встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Пунктом 240 цього Положення передбачено, що військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я.
Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформляються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.
Згідно п.242 вказаного Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Відповідно до п.14.10 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затв. наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009р., командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до військових комісаріатів за місцем проживання.

Відповідно до п.62 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затв. Законом України № 548-XIV від 24.03.1999р., командири підрозділів (начальники) приймають і здають посаду особисто на підставі наказу по військовій частині (кораблю). При прийманні та здаванні посади командиром підрозділу (начальником) обов`язково проводиться інвентаризація майна і техніки підрозділу (служби). За результатами проведеної інвентаризації складаються інвентаризаційні відомості та акт. Про прийняття і здавання посади командир підрозділу (начальник) подає рапорт у порядку підпорядкованості командирові військової частини (корабля). Особа, яка приймає посаду, до свого рапорту додає акт про прийняття підрозділу. В акті зазначаються дані про склад підрозділу за списком і наявний; стан бойової та мобілізаційної готовності; морально-психологічний стан особового складу, стан військової дисципліни, бойової підготовки; наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інших матеріальних засобів; житлові і побутові умови військовослужбовців. Акт складається і підписується особою, яка приймає, та особою, яка здає посаду, а також начальниками служб військової частини, головою та членами внутрішньої перевірочної комісії. До акта додаються інвентаризаційні відомості про майно та техніку підрозділу (служби).
Установлюються такі терміни для прийняття і здавання посад: командира полку (корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) - не більше ніж 10 днів, заступника командира з тилу - не більше ніж 20 днів, командира батальйону та командира роти (корабля 3 і 4 рангу) - не більше ніж 5 днів, начальника служби, якому підпорядковані склади, - не більше ніж 15 днів.
Іншим посадовим особам термін прийняття і здавання посади встановлює старший командир (начальник). Закінченням прийняття (здавання) посади вважається дата затвердження старшим командиром (начальником) відповідного акта (п.63 вказаного Статуту).

Відповідно до п.9.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затв. наказом Міністерства оборони України № 260 від 11.06.2008р., днем звільнення військовослужбовця з посади, яку він займає, уважається день закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою в межах строків, установлених Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України і Положенням про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року N 300, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 грудня 1997 року за N 615/2419 (зі змінами).
Якщо тривалість здавання справ і складання обов`язків за посадою не визначена, то вона встановлюється командиром військової частини, але не більше 10 днів. Строк здавання справ і складання обов`язків за посадою новопризначеній посадовій особі обчислюється з дня прибуття її у військову частину.

Із змісту наведених норм слідує, що ключовим моментом для звільнення позивача з військової служби є день закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою, що у подальшому тягне за собою проведення розрахунку, виключення зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

В розглядуваному випадку позивачем, який обіймав посаду командира медичної роти Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , не було вжито заходів для здавання справ (окрім здачі зброї) і складання обов`язків за посадою, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Окрім цього, посаду позивача було передано ординатору госпітального відділення капітану медичної служби ОСОБА_4 створеною комісією, оскільки позивач ухилявся від проведення інвентаризації та здачі посади в належний спосіб (а.с.114-148).
Будь-яких доказів на спростування наведеного позивачем не представлено, а його доводи про відсутність організованого процесу здачі справ та посади зі сторони відповідача слід вважати необґрунтованими, оскільки не підтверджується матеріалами справи.

В частині призначення та проведення службового розслідування колегія суддів враховує наступне.

Згідно ст.216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затв. Законом України № 548-XIV від 24.03.1999р., військовослужбовці строкової служби у вільний від занять та робіт час мають право вільно переміщатися по території військової частини, а під час звільнення - і в межах гарнізону. Виїзд офіцерів, прапорщиків (мічманів), військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини. Виїзд військовослужбовців строкової служби за межі гарнізону (за винятком випадків відбуття у відпустку або відрядження) забороняється.

Відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України:
ст.1 - військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
ст.45 - у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
ст.84 - прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
ст.86 - після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Пунктом 1.5 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затв. наказом Міністра оборони України № 82 від 15.04.2004р., встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження.
Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником) чи доручено іншій посадовій особі.
У разі потреби залучення фахівців до проведення службового розслідування командиром (начальником) призначається комісія у складі групи фахівців на чолі з головою комісії, про що оголошується в наказі.
До участі у проведенні розслідування не повинні залучатися особи, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особи, які особисто зацікавлені в його результатах (п.1.7 згаданої Інструкції).

Правомірність проведення службового розслідування майором медичної служби ОСОБА_2 підтверджується письмовим наказом командира № 182 від 18.08.2016р., згідно з яким він виконував обов`язки начальника медичної служби Військової частини польова пошта НОМЕР_1 і на день проведення службового розслідування був начальником щодо старшого лейтенанта ОСОБА_1 як за посадою, так і за званням відповідно до п.п.28, 29, 60 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (а.с.37).
Також підлеглі позивача службове розслідування не проводили, а лише давали пояснення з приводу обставин події (а.с.63, 65-66).
Таким чином, твердження позивача щодо неправомірності залучення вказаних осіб до розслідування є безпідставними, також їх упередженість не підтверджено наявними у справі доказами.

Відповідно до п.12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затв. Законом України № 548-XIV від 24.03.1999р., про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Згідно матеріалів службового розслідування старший лейтенант ОСОБА_1 самовільно залишив межі військової частини, жодного рапорту зі скаргами або іншими поясненнями чи посилання на об`єктивні чи суб`єктивні причини від нього до командування не надходило. Під час проведення службового розслідування він не з`явився, не надав пояснень, чим унеможливив проведення з ним бесіди.
Також позивачем не подавалися рапорти про направлення на лікування, від нього не поступало скарг на здоров`я, клопотань про відлучення не надходило.
Таким чином, в ході проведення службового розслідування було підтверджено факт наявності в діях позивача складу дисциплінарного правопорушення, через що командир військової частини у рамках наданих йому повноважень та у встановленому законом порядку оголосив позивачу дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, а також наказав передати копії матеріалів до військової прокуратури для прийняття останньою правового рішення (а.с.67-68).

Звідси, наказ командира Військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 1026 від 25.08.2016р. «Про результати службового розслідування по факту самовільного залишення частини старшим лейтенантом ОСОБА_1 17.08.2016 року» прийнятий за наслідками службового розслідування, у межах повноважень відповідача, а також підставно та обґрунтовано (а.с.60-61).
Також у подальшому відповідачем винесено наказ № 198 від 08.09.2016р. про призупинення позивачу грошового забезпечення позивачу, який самовільно 29.08.2016р. залишив частину (а.с.36).

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів враховує, що після отримання наказу на звільнення позивача наказом № 163 від 25.07.2016р. останньому був наданий розумний термін для здачі справ та посади, що передбачає наявність підзвітного майна.
Позивач, будучи матеріально-відповідальною особою, не вжив належних заходів для передачі майна.
Звідси, для виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини він повинен здати наявне майно згідно вимог п.63 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Також здача посади передбачена особисто командиром (начальником) підрозділу, чого неможливо здійснити без участі позивача.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного та обґрунтованого висновку про необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог, а тому заявлений позов не підлягає до задоволення з наведених мотивів.

З огляду на вищевказане, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.09.2017р. в адміністративній справі № 807/1340/16 залишити без задоволення, а вказану постанову суду без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
М. В. Костів