Справа № 155/1111/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10679/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якому просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити цей строк, визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку його пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на його користь суму ненарахованої та невиплаченої пенсії у розмірі 99983,88 грн.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2017 року позов відповідно до ст.100 КАС України залишено без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом ІІ групи, та в силу об'єктивних причин відсутності юридичної освіти, не міг знати, що розмір його пенсії виплачується в меншому розмірі, тобто його права порушуються. Про незаконність відмови відповідача у перерахунку його пенсії апелянт дізнався під час розгляду судової справи №155/162/16, яка станом на липень 2017 року знаходилася на розгляді в Горохівському районному суді Волинської області, до розгляду цієї справи він не знав про існування ст.11 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка передбачає обовязок Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області нараховувати апелянту пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не відправляти в районне управління Пенсійного фонду для постановки та облік та виплати пенсії по «Чорнобильському закону». Крім того, Закон України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" не встановлює строку звернення до адміністративного суду громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки відповідно до ст.90 цього Закону всі вимоги вказаного Закону застосовуються щодо будь-якого ядерного інциденту, що може статися на території України, після набрання цим Законом чинності, тобто починаючи з 21 березня 1995 року. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції.

Позивач (апелянт) ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду в суд першої інстанції.

Представник відповідача ОСОБА_2 подала заперечення на апеляційну скаргу, у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін з таких підстав.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був повідомлений листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 20 квітня 2010 року №349/С-01 про необхідність звернення з відповідною вимогою до управління Пенсійного фонду за місцем свого проживання, що є предметом оскарження в цьому адміністративному позові, разом з тим, з оскарженням таких дій в суд звернувся у липні 2017 року, тобто з пропуском встановленого КАС України шестимісячного строку звернення до суду із захистом своїх порушених прав; доказів на підтвердження поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, що унеможливило вчасне звернення до суду позивач не надав, а тому підстави для визнання поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду з вказаними позовними вимогами відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку його пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на його користь суму не нарахованої та невиплаченої пенсії у розмірі 99983,88 грн.

Листом від 20 квітня 2010 року №349/С-01 Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повідомило позивача про те, що для отримання розміру пенсії, передбаченого ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому необхідно звернутися до районного управління Пенсійного фонду за місцем проживання, оскільки призначення пенсій на підставі цього Закону здійснюється лише ними.

Вказана відповідь є предметом оскарження у цьому адміністративному позові.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач просить у зв'язку з таким діями відповідача стягнути з останнього на його користь суму ненарахованої та невиплаченої пенсії у розмірі 99983,88 грн. за період з червня 2007 року по вересень 2010 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом лише 13 липня 2017 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що у зв'язку з відсутністю у нього юридичної освіти, він не міг знати, що розмір його пенсії виплачується в меншому розмірі, тобто його права порушуються, про незаконність відмови відповідача у перерахунку його пенсії він дізнався під час розгляду судової справи №155/162/16, яка станом на липень 2017 року знаходилася на розгляді в Горохівському районному суді Волинської області, до розгляду цієї справи він не знав про існування ст.11 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка передбачає обовязок Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області нараховувати апелянту пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки такі є безпідставними.

Крім того, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом позивач не надав суду першої та апеляційної інстанції.

Згідно з положеннями ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановлюється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції надав правильну оцінку обставинам справи щодо факту пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на необхідність застосування у спірних правовідносинах приписів Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку», оскільки спірні правовідносини розглядаються, в першу чергу, виходячи з правомірності або неправомірності дій органу владних повноважень, строк оскарження яких передбачений КАС України, а тому положення ст.76 Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку", яким встановлено, що право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров'ю особи, строком давності не обмежується, до даних правовідносин не застосовується.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що строки в адміністративному судочинстві встановлені з метою дисциплінування учасників процесу та створення їм рівних умов для захисту своїх оспорюваних, порушених чи не визнаних прав та інтересів.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи усі вищенаведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваної ухвали правильно надано правову оцінку обставинам справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 155/1111/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_3

Повний текст ухвали виготовлено 23 листопада 2017 року.