Справа № 515/714/17
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 515/714/17

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Сивоконь Т.І.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Вербицької Н.В., Джабурія О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 10 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

26.05.2017р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про зобов'язання розглянути звернення ОСОБА_2 щодо надання їй схематичного зображення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства згідно розпорядження Таттарбунарської районної ради від 03.12.2004 року №555/А - 2004; стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 190 мінімальних заробітних плат.

Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 10 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, просить постанову суду скасувати і ухвалити нову про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням Татарбунарської районної держаної адміністрації Одеської області від 03.12.2004р. №555/А-2004 надано згоду ОСОБА_2 на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,2га на території Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області.

21.04.2017 року ОСОБА_2 звернулася до Приморської сільської ради Татарбунарського району Одеської області з заявою про надання їй схематичного зображення земельної ділянки, однак відповіді на своє звернення не отримала.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо надання відповіді на звернення, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що перебування позивача у шлюбі з ОСОБА_2 не надає позивачу статусу учасника даних правовідносин з огляду на те, що для нього вказані взаємовідносини не створюють жодних юридичних наслідків, оскільки він до відповідача з будь-якою заявою не звертався. Крім того, в позовній заяві не зазначено якими саме діями відповідача йому завдано моральну шкоду, та в чому вона полягає.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції.

Так, частина 1 ст.2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв'язку з прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, судовому захисту в адміністративних судах України підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у публічно-правовому спорі є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи. Крім цього, порушення прав, свобод та інтересів особи наявне тоді, коли стались зміни стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто відбулось припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку в публічно-правових відносинах. Відповідні зміни або перешкоди можуть бути створені протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

З урахуванням наведеного, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об'єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Відповідно на противагу вказаному вище, не порушують права чи інтереси ті дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень, які не впливають на суб'єктивні права та обов'язки особи, зокрема, ті, вчинення яких особа не вправі вимагати від суб'єкта владних повноважень.

Таким чином, захисту в порядку адміністративного судочинства підлягають лише порушені права та інтереси осіб, а задоволенню ті позовні вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Отже, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Предметом спору у даній справі є бездіяльність органу місцевого самоврядування стосовно заяви ОСОБА_2 з питання користування земельною ділянкою. При цьому, позивач не є стороною даних правовідносин у публічно-правовій сфері, оскільки відповідач не здійснював щодо нього управлінських функцій, пов'язаних з видачею документів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст. 200 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 10 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія