Справа № 680/954/17
Суддя: Польова В. Є.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 680/954/17
№ 2-а/680/34/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2017 року смт. Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді - Польової В.Є.,

при секретарі судового засідання - Максимчуку С.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Новоушицької селищної ради Хмельницької області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач звернулась до суду з даним позовом в якому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення №45 від 22 грудня 2016 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.156 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень, справу - закрити.

Вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасування через те, що протокол у справі про адміністративне правопорушення №430109 від 08 грудня 2016 року вона не отримувала, підпис у протоколі нею не ставився. Вона не була повідомлена про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, у звязку із чим була позбавлена можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП. Повідомлення про розгляд справи було направлено на адресу, де вона ніколи не проживала. Постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить опису обставин, установлених під час розгляду справи. Також зазначила, що в постанові її місце роботи вказано продавець ПП МАФ «АНВЕ», хоча вона не перебуває у трудових відносинах з будь-ким, а здійснює підприємницьку діяльність. Зазначила, що реалізацію будь-яких алкогольних напоїв вона не здійснює взагалі нікому, оскільки у неї відсутня ліцензія, в тому числі не здійснювала ОСОБА_3 В поясненнях вона визнала вину у продажі пива неповнолітній, оскільки працівник поліції вказав, що за це їй нічого не буде, і якщо вона відмовиться, вони знайдуть щось серйозніше. Вважає, що працівники поліції використали неповнолітню ОСОБА_3 як провокатора, оскільки остання перебуває на профілактичному обліку у Новоушицькому відділі поліції. Також вказала, що ОСОБА_4 не уповноважений був законом відбирати у неї пояснення, а тому пояснення, не можуть бути доказами. Крім того, пояснення відібрані начальником СРПП Новоушицького ВП ОСОБА_5 у ОСОБА_3 також не є доказом, оскільки ОСОБА_5 не є особою, яка складає протокол про адміністративне правопорушення. Опитування ОСОБА_3 проводилось без участі батьків або осіб які здійснюють опіку.

Копію постанови про притягнення її до відповідальності отримала лише 30 жовтня 2017 року, тому просила поновити строк на оскарження постанови.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у заяві.

Відповідач - Новоушицька селищна рада Хмельницької області в судове засідання представника не направила, подала до суду заяву в якій просить залишити позовну заяву без задоволення, розгляд справи провести без участі представника.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 08 грудня 2016 року інспектором ЮП Новоушицького ВП ДВ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 430109, згідно якого 08 грудня 2016 року о 15 годині гр. ОСОБА_2, перебуваючи на своєму робочому місці в магазині «АНТЕ», що по вул. Гагаріна в смт. Нова Ушиця, здійснила продаж алкогольного пива марки «BERMIX» за 13 гривень неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

22 грудня 2016 року року Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Новоушицької селищної ради (далі- Адміністративна комісія) розглянуто вказаний протокол та ухвалено постанову № 45 згідно якої, ОСОБА_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 і працює продавцем ПП МАФ АНВЕ порушила вимоги ч. 2 ст. 156 КУпАП (порушення правил торгівлі пивом, алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами) На ОСОБА_2 накладено стягнення у вигляді тридцяти неоподаткованих мінімумів у сумі 510 гривень.

При розгляді справи 22 грудня 2016 року ОСОБА_2 не була присутня, про що зазначено у протоколі адміністративної комісії № 18-16-р. Повідомлення про розгляд справи 22 грудня 2016 року було направлено позивачу відповідачем 21 грудня 2016 року на адресу вул. Стара Поштова, 10 смт. Нова Ушиця, хоча адресою проживання позивача є смт. Нова Ушиця вул. Польова, 10, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, тобто відповідач не здійснив належне повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про розгляд справи, що суперечить вимогам ст.277-2 КУпАП, якою передбачено, що особа яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна бути повідомлена за три дні до дня розгляду справи.

У звязку із вказаним, позивач була позбавлена можливості зявитись на засідання Адміністративної комісії та реалізувати права передбачені ст.268 КУпАП, гарантовані особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, між іншим, вирішує питання: чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи про час і місце її розгляду.

В порушення зазначеного Адміністративною комісією не зясовано чи належним чином повідомлена особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, натомість комісією в протоколі констатовано те, що ОСОБА_2 на засідання не зявилась та прийнято рішення за її відсутності.

Порушуючи вимоги статті 280 КУпАП Адміністративна комісія при розгляді справи не зясувала обставини справи, а саме, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

З наданого протоколу засідань Адміністративної комісії № 18-16-р. від 22 грудня 2016 року слідує, що комісією на засіданні під час розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_2 дані обставини не з'ясовувались, хоча мали бути з'ясовані.

Постанова вгазалі не містить викладу обставин вчинення правопорушення ОСОБА_2 , положення якого нормативно-правового акту порушено останньою.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч. 2 ст. 156 КУпАП передбачена відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради як такі, де роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж алкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована 26 січня 2010 року як фізична особа-підприємець, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців - 0001583. Види господарської діяльності 52.11.0 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту; 52.62.0 роздрібна торгівля з лотків та на ринках. Місце провадження господарської смт. Нова Ушиця.

З пояснень представника позивача у судовому засіданні встановлено, що господарську діяльність позивач здійснює в магазині "АНВЕ" (мала архітектурна форма - кіоск), що знаходиться за адресою: смт. Нова Ушиця, вул. Гагаріна, що належить їй на праві власності. Вона виконує обовязки продавця. Ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями вона не має, оскільки її не здійснює.

На підтвердження факту придбання пляшки пива «Бермікс» неповнолітньою ОСОБА_3 матеріали адміністративної справи містять лише пояснення самої ОСОБА_2 , неповнолітньої ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_6

З пояснень представника позивача у судовому засіданні ОСОБА_3 використовується працівниками поліція, як «таємний агент», тобто діяла за їх вказівкою. Придбання ж алкогольного напою у позивача вона ж взагалі не здійснювала, оскільки принесла його з собою та передала його працівникам поліції. Докази факту продажу алкогольного напою «Бермікс» ОСОБА_2 ОСОБА_3 відсутні.

Згідно відповіді наданої Новоушицькою селищною радою на адвокатський запит № 75 від 26 жовтня 2017 року вбачається, що у 2016 році адміністративною комісією розглянуто один протокол за ч. 2 ст. 156 КУпАП, де було здійснено реалізацію алкогольного напою неповнолітній ОСОБА_3, а в 2017 році - два протоколи.

Відповідно до витребуваної судом інформації з Новоушицького ВП ДВ ГУНП в Хмельницькій області, за клопотанням представника позивача, неповнолітня ОСОБА_3 перебувала на профілактичному обліку з 07 листопада 2016 року по 25 липня 2017 року у звязку із засудженням її за ч. 1 ст. 185 КК України; на протязі 2017 року Новоушицьким ВП протоколи про адміністративне правопорушення за якими здійснювалась незаконна реалізація алкогольних виробів ОСОБА_3 складались два рази.

Зазначені обставини ставлять під сумнів правдивість наданих пояснень ОСОБА_3 щодо обставин події правопорушення. Тому на переконання суду пояснення ОСОБА_3 не можуть бути прийняті у якості належних та допустимих доказів у справі.

Доводи представника позивача щодо провокації даного адміністративного правопорушення, суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються його ж поясненнями у судовому засіданні, згідно яких відсутня подія адміністративного правопорушення, тобто відсутній сам факт продажу алкогольного пива неповнолітній ОСОБА_3, що виключає провокацію.

Окрім того, доказів про вилучення і належне документування номеру партії слабоалкогольного напою, який нібито придбавався неповнолітньою особою «з-за прилавку продуктового магазину позивача» та зіставлення його з номерами партій залишків алкогольних напоїв та слабоалкогольних напоїв у магазині, в матеріалах справи відсутні. Сам алкогольний напій, який згідно протоколу про адміністративне правопорушеня був проданий ОСОБА_3, також не вилучався, про що зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила суду, що працює вахтером у Новоушицькому коледжі Подільського державного аграрно-технічного університету, напроти якого знаходиться кіоск, в якому здійснює господарську діяльність позивач. Кожного дня , а буває і двічі на день, вона відвідує даний кіоск та купує там продукти харчування. Жодного разу не бачила, щоб позивач реалізовувала алкогольні напої та не чула від мешканців гуртожитку таку інформацію.

Також суд вважає обґрунтованими посилання представника позивача на неотримання позивачем копії протоколу про адміністративне правопорушення та про неналежність підпису ОСОБА_2 у графах про отримання другого примірника протоколу й ознайомлення з місцем та часом розгляду справи, оскільки підпис у даних графах є абсолютно відмінним від підпису позивача, якій міститься у графі «Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» та в паспорті ОСОБА_2 Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення, в порушення вимог ст. 256 КУпАП, не вказані прізвища та адреси свідків, пояснення яких додані до матеріалів адміністративної справи.

Доводи представника позивача про неможливість допиту неповнолітньої ОСОБА_3 в якості свідка, оскільки остання є потерпілою у справі, не узгоджуються з вимогами ст. ст. 269 та 272 КУпАП, згідно яких потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Таких даних судом не встановлено. Свідком ж є особа, якій відомі обставини, що підлягають установленню по даній справі.

Щодо посилань представника позивача про незаконність опитування ОСОБА_2 працівником поліції ОСОБА_4 та неповнолітньої ОСОБА_3 працівником поліції ОСОБА_5, то правомірність даних процесуальних дій зазначеними особами визначена ст. 33 Закону України «Про Національну поліцію», яка передбачає, що поліцейський може опитати особу, якщо існує достатньо підстав вважати, що вона володіє інформацією, необхідною для виконання поліцейських повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 86 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП є не доведеним.

Визнання вини суд може покласти в основу обвинувачення, тільки у разі якщо таке визнання підтверджене іншими засобами доказування. Тому, суд не бере до уваги визнання ОСОБА_2 вини у протоколі про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому судом поновлено позивачу строк звернення до суду, пропущений з поважних причин, оскільки позивач дізналась про притягнення її до адміністративної відповідальності з рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 04 жовтня 2017 року та отримала копію оскаржуваної постанови лише 30 жовтня 2017 року.

Відповідно до ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Як зазначено в частині 1 статті 90 КАС України, до витрат на правову допомогу відносяться витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження вище вказаних обставин суду надані договір про надання правової допомоги від 25 жовтня 2017 року, укладений між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в якому визначений розмір винагороди у сумі 800 гривень та розрахунок розміру адвокатського гонорару в якому містяться докази оплати ОСОБА_2 гонорару у сумі 800 гривень. Крім того, судом встановлено, що адвокат ОСОБА_1 брав участь у судових засіданнях 10 листопада 2017 року (з 13:53 год. по 14:23 год.) та 21 листопада 2017 року (з 13:54 год. по 16:21 год.).

Проаналізувавши розрахунок оплати витрат за правову допомогу, надану позивачу адвокатом, суд, застосовуючи принцип розумності та справедливості, дійшов до висновку, що він відповідає фактичним затратам, тому витрати на правову допомогу слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 6, 17, 70-71, 122, 128, 158-163, 167 КАС України, ст.ст.156, 293 КУпАП,-

постановив :

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Новоушицької селищної ради Хмельницької області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Новоушицької селищної ради Хмельницької області № 45 від 22 грудня 2017 року відносно ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.156 КУпАП - скасувати, справу закрити.

Стягнути з Новоушицької селищної ради Хмельницької області на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у сумі 800 гривень.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Новоушицький районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку ст.254 КАС України.

Суддя: ОСОБА_8