Справа № 814/1770/17
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 р. Справа № 814/1770/17

Категорія: 4 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Лукянчук О.В.

суддів Бітова А. І.

ОСОБА_1

при секретарі Діденко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства освіти і науки України з вимогами:

- визнати відповідь Міністерства освіти і науки України від 15.08.17 №1/11-8180 на його заяву від 12.07.17 такою, що не відповідає вимогам Закону України Про звернення громадян;

- зобовязати Міністерство освіти і науки України повідомити його про результати перевірки його заяви від 12.07.17 та суть прийнятого рішення за проханням щодо забезпечення права на отримання дубліката диплома про закінчення Миколаївського державного педагогічного інституту в 1981 році;

- зобовязати Міністерство освіти і науки України повідомити про результати перевірки заяви від 12.02.17 та суть прийнятого рішення за проханням забезпечити видачу дубліката атестата про середню освіту;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства освіти і науки України, щодо забезпечення поновлення його прав на отримання дубліката диплома про закінчення Миколаївського державного педагогічного інституту в 1981 році та дубліката атестата про середню освіту здобуту в 1972 році;

- зобовязати Міністерство освіти і науки України повідомити його про правові підстави видачі дубліката диплома спеціаліста замість дубліката диплома;

- зобовязати Міністерство освіти і науки України повідомити йому правові підстави видачі йому дубліката атестата про повну загальну середню освіту замість дубліката атестата про середню освіту.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 12.07.17 року він звернувся до Кабінету Міністрів України з приводу: забезпечення його, замість втраченого дублікатом про середню освіту, яку він здобув у 1972 році; забезпечення його, замість втраченого дублікатом диплома про закінчення у 1981 році Миколаївського педагогічного інституту. Натомість, Міністерство освіти і науки України, якому було доручено розгляд цього звернення, розглянуло його неналежно, відповідь надало невмотивовану, правові підстави видачі дублікатів диплома спеціаліста та атестату про повну загальну освіту не повідомлено.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким його адміністративний позов задовольнити.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що в 1972 році, ОСОБА_2 закінчив навчання у Жовтневій середній школі робітничої молоді №1 та за результатами навчання отримав атестат про середню освіту.

В 1981 році, ОСОБА_2 закінчив навчання у Миколаївському державному педагогічному інституті ім. Белінського, за результатами навчання йому було присвоєно кваліфікацію вчителя математики за спеціальністю математика та видано диплом.

Через наявність орфографічних помилок, ОСОБА_2 відразу повернув диплом до вищого навчального закладу, а атестат про середню освіту втратив.

21 червня 00 року ОСОБА_2 видано новий диплом спеціаліста ЛП ВС №011188 про те, що останній закінчив Миколаївський державний педагогічний інститут за спеціальністю математика та присвоєно кваліфікацію спеціаліста вчителя математики.

В 2011 році, позивачем було повернуто зазначений диплом до Миколаївського національного університету ім. В.О. Сухомлинського (який є правонаступником Миколаївськогог державного педагогічного інституту ім. Белінського) через наявність помилок в даті прийняття рішення державної екзаменаційної комісії, та не відповідності, на думку позивача, кваліфікаційного рівня, зазначеного в дипломі, рівню, здобутою ним в 1981 році освіти.

30.01.15 рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва по цивільній справі №490/14711/14-ц було задоволено позов ОСОБА_2 до Миколаївського національного університету імені ОСОБА_3 та зобовязано відповідача видати ОСОБА_2 диплом про закінчення в 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту за спеціальністю математика та присвоєння кваліфікації вчителя математики.

30.11.15 Миколаївським національним університетом імені ОСОБА_3, на виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.01.15 видано ОСОБА_2 диплом С15 №118904 про те, що ОСОБА_2 закінчив у 1981 році Миколаївський державний педагогічний інститут за спеціальністю математика. Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 19.06.1981 року йому присвоєно кваліфікацію вчитель математики.

30.03.16 рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 Університет зобов'язано анулювати диплом С15 №118904, виданий 30.11.2015 року.

12.05.16 рішенням Апеляційного суду Миколаївської області, Університет зобов'язано видати ОСОБА_2 дублікат документу про вищу освіту відповідно до п.п. 20, 21 Порядку замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти і науки від 06.03.2015 року №249.

25.05.16 Університет видав ОСОБА_2 диплом спеціаліста, дублікат С16 № 021612, у якому зазначено, що ОСОБА_2 закінчив у 1981 році Миколаївський державний педагогічний інститут імені ОСОБА_4, отримав повну вищу освіту за спеціальністю математика здобув кваліфікацію вчителя математики.

15.07.16 рішенням Центрального суду м. Миколаєва задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 Університет зобов'язано анулювати диплом С16 № 021612, виданий 25.05.2016 року.

Миколаївською вечірньою школою №1 (яка є правонаступником Жовтневої середньої школи робітничої молоді №1) було видано ОСОБА_2 замість втраченого атестату про середню освіту дублікат атестату про повну загальну середню освіту.

Видані дублікати документів ОСОБА_2 повертав до установи, які їх видала, або анулював в судовому порядку.

На думку позивача, видані дублікати диплома спеціаліста та атестат про повну загальну середню освіту є неналежними, оскільки станом на 1972 та 1981 рік в УРСР не існувала освітніх рівнів повна загальна середня освіт та спеціаліст, які були введені лише після 1991 року, а тому видані йому дублікати цих документів є неналежними.

З приводу затвердження зразка дублікатів атестатів та дипломів, виданих учбовими закладами УРСР до 1991 року ОСОБА_2 неодноразово звертався до Кабінету Міністрів України, Міністерства освіти і науки України, а також з позовами до суду.

12.07.2017 ОСОБА_2 подав до Кабінету Міністрів України заяву про забезпечення його дублікатом диплому про закінчення у 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту, а також дублікатом атестату про середню освіту.

Зазначене звернення було скеровано Секретаріатом Кабінету Міністрів України до Міністерства освіти і науки України.

15.08.17 Міністерством освіти і науки України ОСОБА_2 надано відповідь про те, що у вересні 2016 його було документовано дублікатом диплома спеціаліста про закінчення у 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту імені ОСОБА_4 за спеціальністю математика. Також, проінформовано, що зразки документів про освіту, визначені постановами Кабінету Міністрів України від 31.03.15 №193 Про документи про вищу освіту (наукові ступені) державного зразка, та від 22.07.15 №645 Про документи про загальну середню та професійно-технічну освіту державного зразка і додатки до них. Затвердження та видача будь-яких інших документів законодавством не передбачено.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідь Міністерства відповідає вимогам ст.15 Закону України Про звернення громадян. Дії відповідача повністю відповідають вимогам чинних нормативно-правових актів, що регулюють порядок видачі документів про освіту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 5 вказаного Закону визначено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Так, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12 липня 2017 року ОСОБА_2 подав до Кабінету Міністрів України заяву про забезпечення його дублікатом диплому про закінчення у 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту, а також дублікатом атестату про середню освіту.

Зазначене звернення було скеровано Секретаріатом Кабінету Міністрів України до Міністерства освіти і науки України.

Відповідно до ст. 15 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Так, 15 серпня 17 року Міністерством освіти і науки України надано відповідь ОСОБА_2

Доводи апелянта, що дана відповідачем відповідь на заяву не відповідає вимогам Закону України Про звернення громадян, а саме містить мотивацію без посилання на Закон, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки з відповіді Міністерства освіти і науки України вбачається, що відповідач мотивує неможливість задоволення звернення позивача посиланням на ст. 34 Закону України «Про загальну освіту», Постанову Кабінету Міністрів України від 22.07.2015 року № 645.

Отже, в даному випадку, як встановлено з матеріалів справи, за наслідками розгляду вказаного звернення, відповідач надав у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян» відповідь по суті порушених питань.

За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання відповіді Міністерства освіти і науки України від 15.08.17 №1/11-8180 на заяву від 12.07.17 такою, що не відповідає вимогам Закону України Про звернення громадян, а отже і зобовязання Міністерства освіти і науки України повідомити його про результати перевірки його заяви від 12.07.17 та суть прийнятого рішення за проханням щодо забезпечення права на отримання дубліката диплома про закінчення Миколаївського державного педагогічного інституту в 1981 році та зобовязання Міністерства освіти і науки України повідомити про результати перевірки заяви від 12.02.17 та суть прийнятого рішення за проханням забезпечити видачу дубліката атестата про середню освіту задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог про визнання протиправною бездіяльності Міністерства освіти і науки України щодо поновлення права на отримання дубліката атестата про здобуття середньої освіти у 1972 році та дубліката диплома про здобуття вищої освіти у 1981 році, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.60 Закону Української РСР Про народну освіту №2778-VII від 28.06.78, особам, які закінчили вищі навчальні заклади, присвоюється кваліфікація відповідно до здобутої спеціальності, видається диплом і нагрудний знак встановленого зразка. Особам, які закінчили вищі навчальні заклади і добилися великих успіхів у навчанні та виявили себе в науковій і громадській роботі, видається диплом з відзнакою.

Відповідно до ст.22 Закону Української РСР Про народну освіту особам, які закінчили середню загальноосвітню школу, видається атестат про середню освіту.

Відповідно до ст.36 Закону Української РСР Про освіту №1060-XII від 23.05.91 випускникам вищих навчальних закладів присвоюється кваліфікація спеціаліста з вищою освітою певного професійного спрямування або спеціальності, яка відповідно до обсягу державної освіти визначається такими рівнями: молодший спеціаліст - забезпечують технікуми, училища, інші навчальні заклади еквівалентного рівня; бакалавр - забезпечують коледжі, інститути, консерваторії, інші навчальні заклади еквівалентного рівня; спеціаліст - забезпечують інститути, інші навчальні заклади еквівалентного рівня; магістр - забезпечують інститути, академії, університети, інші навчальні заклади, що мають відповідний сертифікат.

Відповідно до ст.33 Закону вища освіта в Українській РСР здійснюється на базі повної загальної середньої освіти.

Відповідно до ст.30 Закону України Про освіту (в редакції Закону №1556-VII від 01.07.2014) в Україні встановлюються такі освітні рівні: дошкільна освіта; початкова загальна освіта; базова загальна середня освіта; повна загальна середня освіта; професійно-технічна освіта; вища освіта.

Відповідно до ст.5 Закону України Про вищу освіту №2984-III від 17.01.02 до структури вищої освіти входять освітні й освітньо-кваліфікаційні рівні: 1) освітні рівні: неповна вища освіта; базова вища освіта; повна вища освіта; 2) освітньо-кваліфікаційні рівні: молодший спеціаліст; бакалавр; спеціаліст, магістр.

Відповідно до ст.5 Закону України Про вищу освіту №1556-VII від 01.07.14 Здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою відповідної освітньої (освітньо-професійної чи освітньо-наукової) або наукової програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії; 5) доктор наук.

Отже, протягом часу з моменту отримання позивачем атестату про середню освіту у 1972 році та диплому про вищу освіту у 1981 р. до розгляду цієї справи, декілька разів змінювалось законодавство, що регулює отримання середньої та вищої освіти, у тому числі, щодо освітніх рівнів та рівнів вищої освіти, їх назв та кваліфікаційних вимог.

Відповідність освітнього рівня середньої освіти, встановленої законодавством УРСР станом на 1972 та сучасної повної загальної середньої освіти, а також освітнього рівня вищої освіти, встановленого станом на 1981 рік відповідно до Закону УРСР Про народну освіту №2778-VII від 28.06.78, з освітніми рівнями, встановленими Законом УРСР Про освіту 1060-XII від 23.05.91, Законом України Про вищу освіту №2984-III від 17.01.02, Законом України Про вищу освіту №1556-VII від 01.07.14, не встановлені.

Частиною 2 ст.7 Закону України Про вищу освіту №1556-VII від 01.07.14 передбачено, що встановлюються такі види документів про вищу освіту (наукові ступені) за відповідними ступенями: диплом молодшого бакалавра; диплом бакалавра; диплом магістра; диплом доктора філософії; диплом доктора наук.

Законом не передбачено документів про середню та вищу освіту, які видаються замість втрачених або у разі виправлення помилки, для осіб, які закінчили навчальні заклади до 1991 р., до введення сучасних освітніх рівнів (бакалавра, магістра та ін.).

Відповідно не передбачено виготовлення таких документів постановами Кабінету Міністрів України від 31.03.15 №193 Про документи про вищу освіту (наукові ступені) державного зразка, від 22.07.15 №645 Про документи про загальну середню та професійно-технічну освіту державного зразка і додатки до них та наказом Міністерства освіти і науки України №525 від 12.05.15 Про затвердження форм документів про вищу освіту (наукові ступені) державного зразка та додатків до них, зразка академічної довідки.

Оскільки в Законі України Про освіту, Про вищу освіту та в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.15 №193 Про документи про вищу освіту (наукові ступені) державного зразка не були передбачені атестати та дипломи для випускників навчальних закладів Української РСР, то у відповідача не було правових підстав для видачі позивачу документів з назвами, про які він просить.

При цьому, колегія суддів зазначає, що навіть за відсутності правового регулювання видачі дублікатів атестатів дипломів випускникам УРСР, права позивача не були порушені відповідачем, оскільки йому видавались атестат та диплом вищу освіту за відповідними освітніми рівнями не нижче отриманих ОСОБА_2 в 1972 році в школі та в 1981 році у інституті.

Право позивача на підтвердження здобутої ним освіти належним документом, який би визнавався на території України було забезпечено.

Таким чином , відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволені адміністративного позову ОСОБА_2

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лукянчук

Суддя: І. Г. Ступакова

Суддя: А. І. Бітов