Справа № 615/1733/16-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м.Київ К/800/11372/17

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Швед Е.Ю.,

Штульман І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 17 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Валківському районі Харківської області про визнання дій неправомірними і зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Валківського районного суду Харківської області від 20 травня 2010 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_2; визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Валківському районі Харківської області та зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії по третій групі інвалідності ОСОБА_2, відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, із розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням проведених виплат та провести відповідні виплати з 15 лютого 2010 року.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2010 року у справі №22-ц-19540/2010 постанову Валківського районного суду Харківської області від 20 травня 2010 року змінено; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Валківському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст.ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 лютого 2010 року; в іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін.

16 вересня 2010 року Валківським районним судом Харківської області видано виконавчий лист №2-а-262, 2010 року, який перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (виконавче провадження №52649358).

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Валківського районного суду Харківської області із заявою, в якій, з урахуванням уточнення вимог заяви, просив змінити спосіб і порядок виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2010 року по справі № 22-ц-19540/2010 р. за період з 01 листопада 2011 року по 30 листопада 2016 року, зобов'язавши Валківське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Харківської області виплатити ОСОБА_2 суму заборгованості за пенсією в розмірі: 352446 грн., що складає 6 мінімальних пенсій за віком за період з 01 листопада 2011 року по 30 листопада 2016 року включно; 28942 грн., що складає 50% мінімальної пенсії за віком за період з 01 листопада 2011 року по 30 листопада 2016 року включно.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 17 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2017 року, в задоволенні заяви відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із відсутності підстав, передбачених ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки заявник просить змінити не спосіб виконання рішення суду, а судове рішення по суті позовних вимог шляхом вирішення додаткової позовної вимоги.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, представник ОСОБА_2 - Приватне підприємство «Юридична компанія «ПРАВО ГРУП» в особі ОСОБА_3 звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення, прийняти нове, яким заяву задовольнити.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що заява про зміну способу та порядку виконання рішення суду не містить за своїм текстом нової позовної вимоги, лише пропозицію замінити формулювання «шість мінімальних пенсій за віком» та « 50% мінімальної пенсії за віком» на конкретні суми, які відповідають цим розмірам, за конкретний період з 01 листопада 2011 року (дата припинення виплати пенсії позивачу) по 30 листопада 2016 року (даті, що передувала зверненню до суду першої інстанції із відповідною заявою), що зробить можливим виконання рішення апеляційного суду у примусовому порядку. Тому вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли неправильних висновків щодо відсутності порушення прав ОСОБА_2 та, відповідно, необхідності їх захисту та щодо спроби сторони заявника змінити судове рішення по суті позовних вимог.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для застосування правил вказаної норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів реалізації (виконання) рішення у разі неможливості його виконання у спосіб і порядок, встановлені раніше. При цьому, здійснюючи зміну способу і порядку виконання рішення суду, не допускається зміна змісту резолютивної частини рішення або зміни обраного позивачем та визначеного судом способу захисту порушеного права; неможливість виконання судового рішення обумовлюється вичерпанням усіх встановлених законом заходів виконання рішення суду, в том числі примусового характеру.

Як вбачається із матеріалів справи, апеляційний суд Харківської області приймаючи рішення по суті позовних вимог розглядав вимоги та досліджував обставини щодо необґрунтованої відмови відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивачу по третій групі інвалідності, відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, із розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у період з 01 лютого 2010 року по день прийняття рішення (29 липня 2010 року).

Проте, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, заявник просить змінити не спосіб виконання рішення суду, а зміст судового рішення по суті позовних вимог шляхом вирішення додаткової позовної вимоги про зобов'язання Валківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Харківської області виплатити ОСОБА_2 суму заборгованості за пенсією в розмірі: 352446 грн., що складає 6 мінімальних пенсій за віком за період з 01 листопада 2011 року по 30 листопада 2016 року включно; 28942 грн., що складає 50% мінімальної пенсії за віком за період з 01 листопада 2011 року по 30 листопада 2016 року включно, яка не була предметом розгляду та дослідження апеляційного суду під час прийняття рішення.

Зі змісту листа УПФУ в Валківському районі Харківської області від 31 грудня 2015 року №4072-02/06 та листів Валківського об'єднаного УПФУ Харківської області вбачається, що, позивачеві пенсія перерахована за період з 01 грудня 2010 року по жовтень 2011 року, а з 01 листопада 2011 року доплати за судом рішенням припинено на виконання вимог Закону України від 14 червня 2011 року №3491-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 06 липня 2011 року №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету».

Отже, позивача повідомлено, що пенсія у збільшеному розмірі згідно з судовим рішенням йому не виплачується у зв'язку з внесенням змін до законодавства, а не у зв'язку з винятковими обставинами, які ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо).

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій правомірно відмовили у задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну способу виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2010 року.

Доводи касаційної скарги встановлених обставин справи та висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 17 січня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді