Справа № 2-а-290/11
Суддя: Мельниченко С. П.
Дата ухвалення: 2011-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-290/11
№ б/н
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 березня 2011 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Мельниченко С.П.

при секретарі Білодід Ю.П.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Новомосковську про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Новомосковську в якому просить суд:

-зобовязати відповідача відновити заробітну плату за червень і вересень 1976 року у зароблених сумах відповідно 838,1545 карбованців;

-зобовязати відповідача провести перерахунок коефіцієнту заробітної плати в тому числі і за минулий час за 12 місяців з дня подання останньої заяви 31.05.2010 р. і перерахувати розмір основної пенсії без надбавок;

-нарахувати надбавку до пенсії у розмірі 10 % від основного розміру пенсії за роботу після досягнення пенсійного віку з урахуванням перерахованого коефіцієнту заробітної плати;

-перерахувати пенсію за минулий час за 12 місяців з дня подачі заяви від 31.05.2010 р.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що він являється працюючим пенсіонером.

При нарахуванні та виплаті пенсії відповідачем безпідставно зменшена заробітна плата за червень та вересень 1976 року з якої вираховуються коефіцієнти за ці місяці з 838 карбованців за червень до 784 карбованців та з 1545 карбованців за вересень до 784 карбованців, що призвело до зменшення коефіцієнту і, як наслідок до зменшення розміру пенсії, нарахованої позивачеві.

Такі дії відповідача позивач вважає неправомірними, оскільки вони суперечать Міжнародній угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, а тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду.

Крім того, позивач вважає, що має право на отримання 10 % надбавки до пенсії на підставі п. «г» ст.. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак відповідачем відмовлено у здійсненні нарахування та виплати цієї надбавки, що позивач вважає неправомірним, та змушений звернутись з позовом для захисту свого порушеного права.

Позивач в судовому підтримав свої позовні вимоги та просив суд задовольнити їх.

Представник відповідача в судове засідання на з'явився, подавши заперечення проти позову в яких посилається на те, що його дії являються правомірними і позов задоволенню не підлягає.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити з огляду на наступне.

Судом по справі встановлено, що позивач являється пенсіонером за віком, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та отримує пенсію як працюючий пенсіонер, що вбачається з розпорядження про призначення пенсії.

Позивачеві була призначена пенсія в розмірі розрахованому в порядку визначеному ст.. 27 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

При визначенні розміру пенсії відповідачем вираховувалась заробітна плата для обчислення пенсії в порядку визначеному ст.. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», шляхом підрахунку, крім іншого, коефіцієнтів заробітної плати за кожен місяць.

При цьому, як вбачається з розрахунку наданому відповідачем в червні 1976 року позивач отримав заробітну плату в розмірі 838 карбованців, а у вересні 1976 року отримав заробітну плату в розмірі 1545 карбованці, однак для визначення розміру коефіцієнтів за ці місяці відповідачем брався розмір заробітної плати 784 карбованці.

Пунктом 2 ст. 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Як вбачається з розрахунку наданому відповідачем, середня заробітна плата в Україні станом на червень та вересень 1976 року складала 140 карбованців, а отже 5,6 розміру середньої заробітної плати складає саме 784 карбованці (140*5,6). Таким чином, дії відповідача при визначенні розміру коефіцієнтів за червень та вересень 1976 року правомірні, а тому в задоволенні позовних вимог позивача належить відмовити.

Посилання позивача на те, що дії відповідача суперечать вимогам Міжнародної угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Що стосується позовних вимог позивача про нарахування надбавки до пенсії у розмірі 10 % від основного розміру пенсії за роботу після досягнення пенсійного віку з урахуванням перерахованого коефіцієнту заробітної плати, то суд приходить до наступного

Пунктом «г» ст.. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до пенсії за віком, у тому числі обчисленої в мінімальному розмірі особам, які набули право на пенсію за віком відповідно до цього Закону і мають стаж роботи, передбачений статтею 12 цього Закону, але після досягнення пенсійного віку виявили бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього строку встановлюється надбавка в розмірі 10 відсотків основного розміру пенсії без урахування надбавок, підвищень, додаткової пенсії за кожний повний рік роботи після досягнення пенсійного віку, але не більш як 40 відсотків.

Судом встановлено, що позивач набув право на пенсію за віком не відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який набрав чинності 17.12.1991 р. (з моменту його опублікування в газеті «Голос України»), а згідно законодавства колишнього Союзу РСР, а отже на нього не можу поширюватись дія п. «г» ст.. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В той же час, необхідно зазначити, що п. «в» ст.. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до пенсії за віком, у тому числі обчисленої в мінімальному розмірі, пенсіонерам, які набули відповідно до законодавства колишнього Союзу РСР право на надбавку до пенсії за роботу після досягнення пенсійного віку встановлюється надбавка в розмірі 10 процентів основної пенсії за кожний повний рік роботи після призначення пенсії, але не більше 40 процентів.

Як встановлено в судовому засіданні позивачеві призначено пенсію 15.12.1991 року, а отже права на надбавку до пенсії у нього не виникло.

Таким чином дії відповідача при призначенні пенсії позивачеві являються правомірними та позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст.. 7-12, 69, 70, 71, 104, 158-159, 161-163 КАС України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Новомосковську про зобовязання вчинити дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області з одночасним направлення копії апеляційної скарги до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області.

Суддя С.П. Мельниченко