Справа № 816/1608/17
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1608/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Гнітько О.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" до Управління Держпраці у Полтавській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" (надалі - позивач, ТОВ "Нова Пошта") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Полтавській області про скасування постанови від 11 вересня 2017 року № 16-01-197/640-366.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідачем невірно кваліфіковано допущене порушення трудового законодавства в частині невиплати при звільненні працівника грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки за абз. 4 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, оскільки фактично виявлене порушення передбачено абз. 3 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України. Також зауважував, що позивачем у повному обсязі виконано вимоги припису № 16-01-197/640-504 від 22.08.2017, усунуто порушення трудового законодавства під час здійснення перевірки, відтак в силу вимог частини 11 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» фінансові санкції не підлягали застосуванню.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні.

У письмових запереченнях зазначав, що за результатами перевірки позивача встановлено порушення статті 83 Кодексу законів про працю України в частині виплати при звільненні гр. ОСОБА_3 грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки, яка в силу вимог частини 1 статті 12 Закону України «Про оплату праці» належить до мінімальних державних гарантій в оплаті праці. За таких обставин до позивача застосовано відповідальність, передбачену абз. 4 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України. Акцентував увагу на тому, що зазначене порушення підпадало б під дію абз. 3 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України, якщо б підприємством була розрахована сума компенсації, але виплачена пізніше дня звільнення, натомість позивачем компенсація за невикористану відпустку гр. ОСОБА_3 взагалі не була нарахована і виплачена.

Відносно доводів позивача про усунення порушень трудового законодавства під час перевірки вказував, що відповідно до пункту 29 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю заходи до притягнення обєкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень в ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування. При цьому чинним Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення також не передбачено звільнення від відповідальності у разі усунення порушень.

Крім того, зауважував, що положеннями Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності зобов'язано органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення дотримуватись лише положень статей, визначених у частині 5 статті 2 такого Закону.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» зареєстроване як юридична особа 19.01.2001, ідентифікаційний код 31316718 /а.с. 10 23/.

У період з 09.08.2017 по 22.08.2017 на підставі наказу Управління Держпраці у Полтавській області від 07.08.2017 №7/09 /а.с. 137/ та направлення на проведення заходу державного контролю від 09.08.2017 № 1161 /а.с. 136/, у звязку із надходженням листа ГУ Держпраці у Дніпропетровській області щодо розгляду звернення гр. ОСОБА_3 та заяви ОСОБА_4, яка надійшла до Управління Держпраці у Полтавській області, державним інспектором Братусь Л.О. проведено невиїзне інспектування ТОВ "Нова Пошта" на предмет додержання вимог законодавства про працю.

За результатами невиїзного інспектування складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 16-01-197/640 (надалі акт) /а.с. 25-40/.

Перевіркою встановлено та в акті зафіксовано порушення ТОВ «Нова Пошта»:

- ст. 83 КЗпП України у звязку з тим, що наказом від 04.07.2017 №123-К було звільнено з 04.07.2017 фахівця (укладання, пакування) ОСОБА_3 на підставі поданої заяви за угодою сторін по п.1 ст. 36 КЗпП України. Даним наказом передбачено бухгалтерією здійснити розрахунок та виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в кількості "0" календарних днів. Як свідчать табеля обліку використання робочого часу за травень-липень 2017 року за період роботи з 15.05.2017 по 04.07.2017 відпустка працівнику ОСОБА_3 не надавалась. Грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки на момент звільнення не нарахована, про що свідчить розрахунковий лист працівника за липень 2017 року. В ході проведення невиїзного інспектування нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у сумі 224,76 грн, до виплати - 180,94 грн. Кошти перераховані на зарплатну картку 09.08.2017 відповідно до платіжного доручення №1641/1 від 09.08.2017;

- ч. 6 ст. 95 КЗпП України та ст. 33 Закону України "Про оплату праці" у звязку з тим, що наказом №178-К від 09.12.2011 було прийнято на посаду бухгалтера з 09.12.2011 (відокремлений підрозділ м. Антрацит Луганської області) ОСОБА_4 з посадовим окладом згідно штатного розпису 1100 грн. Документи, які б підтверджували б нарахування та виплату індексації заробітної плати за період 2012-2013 років адміністрацією товариства не надані. Відповідно до розрахункового листка за серпень 2017 року даному працівнику нараховано індексацію заробітної плати за період роботи 2012-2013 років на суму 1384 грн.

За результатами інспектування відповідачем видано припис від 22 серпня 2017 року № 16-01-197/640-504, відповідно до якого ТОВ "Нова Пошта" зобовязано при звільненні працівників забезпечити виконання вимог ст.83 КЗпП України щодо виплати грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки /п. 1 припису/, а також в подальшому у разі настання права на індексацію дотримуватись вимог ч.6 ст.95 КЗпП України та ст.33 Закону України "Про оплату праці" щодо проведення індексації заробітної плати /п. 2 припису/. У строк до 22 вересня 2017 позивача зобов'язано письмово інформувати про виконання вимог припису /а.с. 41/.

Листом від 11.09.2017 за вих. № 2426 позивач повідомив Управління Держпраці у Полтавській області про виконання вимог припису у повному обсязі /а.с. 42/.

На підставі акту перевірки Управлінням Держпраці у Полтавській області винесено постанову від 11 вересня 2017 року № 16-01-197/640-366 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою за порушення статті 83 Кодексу законів про працю України на підставі абзацу четвертого частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України на ТОВ "Нова Пошта" накладено штраф у розмірі 32000 грн /а.с. 24/.

Позивач не погодився із вказаною постановою та оскаржив її до суду.

Надаючи правову оцінку постанові Управління Держпраці у Полтавській області від 11 вересня 2017 року № 16-01-197/640-366, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон №877-V).

Так, за приписами статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

У відповідності до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (надалі - Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообовязкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

В силу положень підпункту 6 пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Відповідно до пункту 7 Положення № 96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Управління Держпраці у Полтавській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, а відтак має повноваження здійснювати державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю.

Статтею 1 Закону № 877-V визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

За приписами частини 4 статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

При цьому відповідно до частини 5 статті 2 Закону № 877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобовязані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (надалі по тексту - Порядок №295).

Зазначений Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об'єкт відвідування) / пункт 1 Порядку №295/.

За змістом пункту 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Пунктом 15 Порядку №295 встановлено, що за рішенням керівника органу контролю або його заступника, погодженим з об'єктом відвідування, інспектори праці за наявності підстав, визначених підпунктами 1, 4 - 7 пункту 5 цього Порядку, можуть проводити невиїзні інспектування у приміщенні відповідного органу контролю на підставі документів та пояснень, наданих об'єктом відвідування.

У свою чергу підпунктом 1 пункту 5 Порядку № 295 визначено, що інспекційні відвідування проводяться: за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.

Як встановлено судом, невиїзне інспектування позивача проведено державним інспектором Братусь Л.О. відповідно до наказу Управління Держпраці у Полтавській області від 07 серпня 2017 року №7/09 у звязку із надходженням звернень працівників про порушення стосовно них законодавства про працю /а.с.130-134/, тобто з підстави, визначеної підпунктом 1 пункту 5 Порядку № 295.

Порядок та підстави проведення перевірки позивачем не оскаржуються.

За результатами перевірки встановлено порушення ТОВ «Нова Пошта», крім іншого, вимог статті 83 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) у звязку з тим, що не проведено нарахування та виплату грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки при звільненні працівника ОСОБА_3

Матеріалами справи підтверджено, що гр. ОСОБА_3 прийнятий на посаду фахівця (укладання, пакування) філії м. Дніпро ТОВ "Нова Пошта" з 15.05.2017 з посадовим окладом згідно штатного розпису з повним робочим днем 8 годин за основним місцем роботи згідно із наказом від 13 травня 2017 року № 88-к /а.с. 139/ та звільнений з 04.07.2017 за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП відповідно до наказу від 04 липня 2017 року № 123-К /а.с. 140/.

Наказом від 04 липня 2017 року № 123-К визначено також, що бухгалтерії здійснити розрахунок та виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в кількості "0" календарних днів /а.с. 140/

Перевіркою встановлено та в ході розгляду справи підтверджено, що за період роботи з 15.05.2017 по 04.07.2017 відпустка працівнику ОСОБА_3 не надавалась, про що свідчать табелі обліку використання робочого часу за травень-липень 2017 року /а.с. 90 91/.

Грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки на момент звільнення ОСОБА_3 не нараховано, що підтверджується розрахунковим листом працівника за липень 2017 року /а.с. 142/.

Статтею 74 Кодексу законів про працю України (надалі за текстом КЗпП України) передбачено, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Відповідно до частини 1 статті 75 КЗпП України щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

За приписами частини 1 статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Враховуючи те, що позивачем не надавалася працівнику ОСОБА_3 щорічна відпустка за період роботи з 15.05.2017 по 04.07.2017, при цьому при звільненні працівника не здійснено розрахунок та виплату йому грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, відповідачем правомірно констатовано в акті перевірки порушення позивачем норм частини першої статті 83 КЗпП України.

При цьому, суд зауважує, що факт невиплати грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки при звільненні ОСОБА_3 позивачем ні під час перевірки, ні в ході судового розгляду справи не заперечувався та підтверджений долученими до матеріалів справи документами.

Тільки в ході проведення невиїзного інспектування позивачем нараховано ОСОБА_3 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у сумі 224,76 грн та виплачено у сумі 180,94 грн., про що свідчить розрахунковий лист за серпень 2017 року, відомість нарахування коштів № 1641, платіжне доручення № 1641/1 від 09.08.2017 /а.с. 143 145/.

Надаючи оцінку доводам позивача про помилковість кваліфікації зазначеного порушення відповідно до абзацу четвертого частини другої статті 265 КЗпП України, суд виходить з наступного.

Так, абзацом четвертим частини другої статті 265 КЗпП України визначено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Суд бере до уваги, що поняття мінімальних державних гарантій в оплаті праці міститься у статті 12 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР, частиною першою якої передбачено, що норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України "Про оплату праці" норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Аналіз норм законодавства про працю свідчить, що грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки є фактично оплатою працівнику щорічної відпустки, але за час відпочинку, яким він не скористався, при цьому нарахування заробітної плати за час щорічної відпустки і компенсації за невикористані дні щорічної відпустки здійснюється однаково, із урахуванням норм Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Також суд враховує, що обовязковість виплати грошової компенсації за всі не використані працівником дні щорічної відпустки у разі звільнення працівника встановлена частиною 1 статті 83 КЗпП України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки є мінімальною державною гарантією в оплаті праці, недотримання якої є підставою для відповідальності, встановленої абзацом четвертим частини другої статті 265 КЗпП України.

При цьому суд погоджується із твердженням відповідача про неможливість кваліфікувати порушення позивачем статті 83 КЗпП України при звільненні гр. ОСОБА_3 за абзацом третім частини другої статті 265 КЗпП України, якою передбачено відповідальність за порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі. Аналіз наведеної норми свідчить, що зазначене порушення має місце у разі, якщо підприємство нараховує необхідні суми виплат, передбачені законодавством про працю, однак не виплачує їх в установлені строки.

Однак ТОВ «Нова Пошта» взагалі не нараховано і не виплачено працівнику при звільненні компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки, у звязку з чим має місце недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

Стосовно доводів позивача про те, що ним у повному обсязі виконано вимоги припису № 16-01-197/640-504 від 22.08.2017, тому в силу вимог частини 11 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» фінансові санкції не підлягали застосуванню, суд зауважує наступне.

Відповідно до частини 11 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Водночас суд бере до уваги, що в силу положень частини 4 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

За приписами частини 5 статті 2 вказаного Закону такі органи зобов'язані забезпечити лише дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

З огляду на викладене, обовязковість дотримання вимог частини 11 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» зазначеним Законом для органів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення не встановлена.

У свою чергу частиною 1 статті 259 Кодексу законів про працю України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктом 28 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 на виконання частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України, передбачено, що у разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Разом з тим, за приписами пункту 29 Порядку № 295 заходи до притягнення об'єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Нормами Кодексу законів про працю України, Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, також не передбачено підстав звільнення від відповідальності юридичних та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у разі усунення порушень мінімальних гарантій в оплаті праці під час або після перевірки.

Виходячи із системного аналізу норм законодавства, суд приходить до висновку, що виконання позивачем вимог припису у встановлений строк, як і усунення виявленого порушення в ході перевірки, з огляду на характер порушення - недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці, не є підставою для звільнення його від відповідальності.

Механізм накладення на субєктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст.265 КЗпП України, визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 від 17.07.2013 № 509.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад обєднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки субєкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради обєднаної територіальної громади.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанову від 11 вересня 2017 року № 16-01-197/640-366 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, якою за порушення статті 83 Кодексу законів про працю України на підставі абзацу четвертого частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України на ТОВ "Нова Пошта" накладено штраф у розмірі 32000 грн, прийнято Управлінням Держпраці у Полтавській області на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які встановлені нормами чинного законодавства, з урахуванням усіх обставин, які мали значення для її прийняття.

Натомість позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" про скасування вказаної постанови є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" до Управління Держпраці у Полтавській області про скасування постанови відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2017 року.

Суддя М.В. Довгопол