Справа № 750/10479/17
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/1408/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Карапута Л.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

31.10.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просить визнати протиправними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1, пенсії у розмірі 90 % розміру заробітної плати працюючої посадової особи органу місцевого самоврядування, виходячи із розміру заробітної плати, зазначеної у інформації від 26 липня 2017 року № К- 398, виданої Новозаводською районною у місті Чернігові радою;зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України відповідно до ст. 37-1 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-Х11 «Про державну службу» (в редакції, що була чинною на час призначення мені пенсії), здійснити (провести) перерахунок ОСОБА_1, пенсії у розмірі 90% суми заробітної плати працюючої посадової особи органу місцевого самоврядування відповідної посади, з якої мені було призначено пенсію, - завідувача загального відділу Новозаводської районної у м. Чернігові ради, з врахуванням підвищення заробітної плати відповідно до Постанови КМУ від 24.05. 2017 року № 353 « Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України», виходячи із розміру усіх складових заробітної плати, з яких сплачується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та які зазначені у інформації від 26.07.2017 року № К- 398, виданої Новозаводською районною у м. Чернігові радою, та виплатити мені, починаючи з 01.06.2017 року, недоотриманий розмір пенсії з урахуванням вже виплачених сум пенсії.

Ухвалою судді від 01.11.2017 року відкрито скорочене провадження у даній справі.

Чернігівське обєднане управління Пенсійного фонду України надало письмові заперечення проти позову, в яких зазначило, що законодавство не містить положення про можливість перерахунку пенсії державним службовцям.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх письмовими доказами, суд прийшов до такого висновку.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Чернігівському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України та з 03.03.2004 року отримує пенсію згідно Закону України «Про державну службу» у розмірі 90 % суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 року страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

26.07.2017 року позивач звернулася із заявою до Чернігівського обєднаного управління Пенсійного фонду України про перерахунок пенсії та надала відповідь на запит про заробітну плату від 26.07.2017 року № К-398, із зазначенням складових заробітної плати по відповідній посаді, з якої позивач вийшов на пенсію державного службовця.

Листом від 07.09.2017 року № 21921/06 року позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на те, що чинним законодавством перерахунків пенсії державним службовцям не передбачено.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Законом України «Про державну службу», яким визначаються загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

До 01.06.2015 пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснювалось у порядку, визначеному законодавством про державну службу.

10.12.2015 року прийнято Закон України «Про державну службу» №889-VIII, який набув чинності 01.05.2016 року.

У зв'язку з набуттям чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року, положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723- XII втратили чинність, в тому числі і норми, якими було врегульовано пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» віл 10.12.2015 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01.05.2016 року Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України «Про державну службу», що є чинним на момент розгляду справи, неконституційним не визнавався.

Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» від 09.07.2003 року не передбачено таких підстав перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати державних службовців.

Враховуючи приписи статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, з 01.05.2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

Виходячи з того, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачем після 01.05.2016 (заява подана 26.07.2017 року), тобто після набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, Управлінням обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії.

Посилання позивача на підвищення зарплати державних службовців згідно з постановою КМУ від 24.05.2017 року №353 не заслуговують на увагу, оскільки питання оплати праці працівників органів місцевого самоврядування згідно вказаної постанови стосуються тих працівників, які працюють, а не тих які перебувають на пенсії.

Доводи позивача щодо необхідності, при вирішенні питання про наявність у особи права на перерахунок раніше призначеної пенсії, застосовувати положення Закону, який діяв на момент призначення пенсії, Управління вважає необгрунтованим, оскільки право на призначення пенсії та право на перерахунок пенсії не є тотожними за юридичним змістом і підстави їх виникнення є різними. Оскільки такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям, на момент звернення позивача до Управління, не існувало, то Управління обґрунтовано вказало на відсутність у позивача права на перерахунок пенсії.

Таким чином, Управління, як суб'єкт владних повноважень, діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають бути не нижчими від прожиткового мінімуму встановленого законом.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР « Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу та ст. 2 цого ж Закону визначає структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно законодавства, яке діяло на час обчислення пенсії позивача вказані виплати не враховалися до заробітку при розрахунку пенсії, не передбачається їх включення і відповідно до чинного на сьогоднішній час законодавства, отже неправомірні дії відповідача відсутні.

Згідно із статтею 50 Закону України "Про державну службу " заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 4) виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; 5) виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; 6) премії (у разі встановлення).

Приймаючи до уваги те, що за законодавством матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати не відносяться до надбавок, які передбачені статтею 50 Закону України «Про державну службу », ці виплати не можуть бути враховані управлінням для обчислення розміру пенсії.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються і на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, Суд зазначає, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивачу з огляду на зміни у законодавстві України.

Керуючись статтями 2, 3, 11, 69, 158-163, 183-2 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії в порядку, встановленому статтею 186 КАС України.

Суддя Л. В. Карапута