Справа № 803/1546/17
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Справа № 803/1546/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

при секретарі судового засідання Масюк Г.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕСУРС ОІЛ» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕСУРС ОІЛ» (далі ТзОВ «РЕСУРС ОІЛ», позивач, товариство) звернулось з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07 серпня 2017 року №, №, №, №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі акта перевірки від 21 липня 2017 року №185/03-20-40-03-14/39805519 контролюючим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення від 07 серпня 2017 року №, №, №, №, №, якими на підставі статті 126 Податкового кодексу України (далі ПК України) за затримку сплати суми грошових зобовязань до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 10% та 20%. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення позивач вважає протиправними, оскільки граничний термін сплати грошового зобовязання з акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (далі акцизний податок) за листопад 2016 року становить 30 грудня 2016 року, при цьому вказані грошові зобовязання в повному розмірі товариство сплатило 30 грудня 2016 року, що стверджується відповідними платіжними дорученнями. Таким чином, ТзОВ «РЕСУРС ОІЛ» не допущено затримки сплати суми грошового зобовязання, а тому притягнення до відповідальності у вигляді штрафу є безпідставним і протиправним.

Представник відповідача у письмових запереченнях на адміністративний позов від 21 листопада 2017 року вх. №12054/17 (а.с.49-50) та у судовому засіданні позовних вимог ТзОВ «РЕСУРС ОІЛ» не визнав, просив в його задоволенні відмовити з тих підстав, що сплачені товариством кошти в рахунок погашення грошового зобовязання з акцизного податку за листопад 2016 року в сумі 628 322,00 грн. в державний бюджет надійшли 04 січня 2017 року, а отже, позивачем було прострочено виконання такого грошового зобовязання. У звязку з порушенням позивачем правил сплати (перерахування) податків відповідно до вимог статті 126 ПК України до платника правомірно застосовано штрафні (фінансові) санкції у вигляді штрафу в розмірі 10% від суми сплаченого грошового зобовязання.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнав з підстав та мотивів, викладених у письмових запереченнях проти позову, просив відмовити в задоволенні позовних вимог ТзОВ «РЕСУРС ОІЛ».

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ «РЕСУРС ОІЛ» 25 травня 2015 року зареєстроване як субєкт господарювання, місцезнаходженням якого значиться: 43020, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Електроапаратна, будинок 3, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14 листопада 2017 року (а.с.46-47).

20 грудня 2016 року ТзОВ «РЕСУРС ОІЛ» подало до Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, Ковельської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області (Любомльське відділення), Володимир-Волинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, Володимир-Волинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області (Нововолинське відділення) електронні декларації акцизного податку за листопад 2016 року, яку контролюючими органами було прийнято і зареєстровано (а.с.16-23). Згідно з вказаними деклараціями сума акцизного податку за звітний період становить 628 322,00 грн. (по Ковельському районі в сумі 51 871,00 грн.; по Любомльському районі в сумі 92 260,00 грн.; по м. Володимир-Волинський 290 601,00 грн.; м. Нововолинськ 193 590,00 грн.) На підставі платіжних доручень від 30 грудня 2016 року №20, №22, №24, №25 товариство сплатило акцизний податок всього в загальній сумі 628 322,00 грн. (а.с.32-35).

ГУ ДФС у Волинській області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати акцизного податку за 2016-2017 роки ТзОВ «РЕСУРС ОІЛ», за результатами якої складено акт від 21 липня 2017 року №185/03-20-40-03-14/39805519 (а.с.11).

За висновками акту перевірки відповідачем встановлені наступні порушення ТзОВ «РЕСУРС ОІЛ»: пункту 57.1 статті 57, пункту 222.3 статті 222 ПК України несвоєчасно сплачено акцизний податок в сумі 628 322,00 грн. (51 871,00 грн. - Ковельський район; 92 260,00 грн. - Любомльський район; 290 601,00 грн. - м. Володимир-Волинський; 193 590,00 грн. - м. Нововолинськ ) за листопад 2016 року.

07 серпня 2017 ГУ ДФС у Волинській області прийняті податкові повідомлення-рішення №№, №, №, №, №, якими ТзОВ «РЕСУРС ОІЛ» зобовязано сплатити штрафні (фінансові) санкції в загальні сумі 62 832,40 грн. відповідно (10% та 20%) за затримку до та більша 30 календарних днів сплати суми грошового зобовязання з акцизного податку (а.с.6-10).

Позивач, не погодившись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, оскаржив 18 серпня 2017 року останні в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України (а.с.12). Проте, рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 19 жовтня 2017 року №23554/6/99-99-11-03-01-25 оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення (а.с.14-15).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

ТзОВ «РЕСУРС ОІЛ» є платником акцизного податку в силу статті 212 ПК України.

Відповідно до підпункту 222.1.1 пункту 222.1 статті 222 ПК України суми податку перераховуються до бюджету платниками акцизного податку протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період.

Згідно з пунктами 203.1, 203.2 статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобовязання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Таким чином, податкову декларацію з акцизного податку за листопад 2016 року позивачем подано у строк, встановлений нормами ПК України до 20 грудня 2016 року. При цьому граничним строком сплати грошового зобовязання з акцизного податку за листопад 2016 року є 30 грудня 2016 року.

Як встановлено судом, розрахункові документи - платіжні доручення від 30 грудня 2016 року № 20, № 22, № 24, № 25, на підставі яких позивач сплатив акцизний податок за листопад 2016 року всього в загальній сумі 628 322,00 грн. (а.с.32-35), надійшли на виконання до банку 30 грудня 2016 року.

Відповідно до пунктів 129.6, 129.7 ПК України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку.

Як визначено пунктом 1.30 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобовязаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Згідно з пунктом 22.4 статті 22 цього ж Закону під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Отже, виконання платником обовязку зі сплати грошового зобовязання в бюджет настає з моменту надходження розрахункового документа на виконання до банку платника на перерахування відповідних сум податкових зобовязань, а у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податку, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне перерахування таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Як свідчать матеріали справи, позивач здійснював сплату податкових зобовязань через систему дистанційного обслуговування «Інтернет-Клієнт-Банк» на підставі укладеного із ПАТ «Державний ощадний банк України» договору від 27 жовтня 2016 №320 (а.с.24-31).

Також, як слідує із матеріалів справи позивач звертався до філії Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» про надання інформації щодо часу підготовки та передачі банку створених ТзОВ «РЕСУРС ОІЛ» за допомогою Системи «Інтернет-Клієнт-банк», наступних електронних розрахункових документів, а саме: платіжне доручення №20 на суму 51 871,00 грн. від 30 грудня 2016 року, №22 на суму 92 260,00 грн. від 30 грудня 2016 року, №24 на суму 193 590,00 грн. від 30 грудня 2016 року, №25 на суму 290 600,00 грн. від 30 грудня 2016 року (а.с.36).

Із наданої філією Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» відповіді слідує, що вище перераховані платіжні документи отримані останнім від позивача 30 грудня 2016 року о 12 год. 52 хв., тобто в операційний час (а.с.37).

Таким чином, висновок контролюючого органу щодо затримки товариством сплати суми грошового зобовязання зі сплати акцизного податку до 30 або більше 30 календарних днів є хибним і таким, що не ґрунтується на фактичних обставинах справи.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що відповідач не довів суду правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень 07 серпня 2017 року №, №, №, №, №, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи, позивач за майнову вимогу відповідно до платіжного доручення №1104 від 09 листопада 2017 року сплатив судовий збір в сумі 1600,00 грн. (а.с.2).

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕСУРС ОІЛ» слід присудити судовий збір в сумі 1600 грн.

Керуючись статтями 2,11,17,71,94,158,160,162,163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 07 серпня 2017 року №, №, №, №, №.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕСУРС ОІЛ» (43020, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Електроапаратна, будинок 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ) судовий збір в сумі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень нуль копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 24 листопада 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський