Справа № 2а-488/10
Суддя: Куцоконь Ю.П.
Дата ухвалення: 2010-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рівненський міський суд Рівненської області
___________________________________________________________________________________
Справа 2а-488
П О С Т А Н О В А

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2010 pоку м.Рiвне

Рiвненський мiський суд в особі судді Куцоконя Ю.П.,

pозглянувши в порядку письмового провадження в мiстi Рiвне

спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне про визнання протиправними дій та рішення субєкта владних повноважень, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Рівне, в якому просить суд визнати протиправними рішення та дії управління Пенсійного фонду України в місті Рівне щодо нарахування та виплати йому пенсії та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, зобовязати управління Пенсійного фонду України в місті Рівне зробити перерахунок і виплачувати йому пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та стягнути з відповідача на його користь кошти, що складають різницю між фактично нарахованим і виплаченим йому розміром пенсії, починаючи з 01 січня 2004 року, і розміром, який повинен був виплачувати йому відповідач згідно з вимогами ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії та інвалідом ІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з участю у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Він отримує державну та додаткову пенсії, передбачені ст.ст.50,54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон № 796-ХІІ). Розміри призначених і виплачуваних йому пенсій, не відповідають розмірам, передбаченим Законом № 796-ХІІ, і на відмову відповідача привести їх у відповідність з цим Законом, він і просить суд визнати дії відповідача неправомірними, зобовязати його усунути зазначені порушення, провівши вказані перерахунки, а також стягнути різницю в пенсії, яку відповідач повинен був йому виплачувати і яку фактично виплачував, починаючи з 01 січня 2004 року, тобто з дня набрання чинності Законом України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Позивач та представник позивача подали суду письмові заяви, в якій позовні вимоги підтримали повністю і просять розгляд справи провести у їх відсутності в порядку письмового провадження.

Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне подало суду письмові заперечення, в яких позов не визнало і просить суд в позові відмовити з підстав, викладених у запереченнях. Також просить розглянути справу за відсутності представника управління у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 11 листопада 2009 року позивач ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в місті Рівне з письмовою заявою, в якій просив відповідача провести перерахунок розміру його пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у відповідності до ст.ст.50,54 Закону № 796-ХІІ, згідно яких його пенсія не може бути нижчою 8 мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія повинна становити 75% мінімальної пенсії за віком.

На вказану заяву позивач отримав відповідь від 25 листопада 2009 року про відсутність підстав для проведення йому перерахунку пенсії та додаткової пенсії з посиланням на те, що розрахунок розміру цих пенсій проведений у відповідності до чинних постанов Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року № 1, від 13 липня 2004 року № 894, від 27 грудня 2005 року № 1293, від 28 травня 2008 року № 530 та від 16 липня 2008 року № 654. При цьому, відповідач зазначив, що визначення мінімального розміру пенсії за віком надано лише в ст.28 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-IV). Згідно ч.1 ст.28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Частиною 3 ст.28 Закону № 1058-IV встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється виключно для визначення розмірів пенсій, призначених за цим законом, а тому немає підстав застосовувати вказаний мінімальний розмір пенсії при обчисленні пенсійних виплат відповідно до Закону № 796-ХІІ.

Рішення та дії управління Пенсійного фонду України в місті Рівне щодо нарахування та виплати позивачу пенсії та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, суд визнає протиправними.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону № 796-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких установлено причинний зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст.50 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам ІІ групи - у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст.53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з ч.1 ст.28 Закону № 1058-IV встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесений до категорії 1 осіб, котрі постраждали внаслідок цієї аварії, одержує пенсію по інвалідності на підставі ст.54 та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі ст.50 Закону № 796-ХІІ.

Розрахунок пенсій позивачу управління Пенсійного фонду в місті Рівне провело з урахуванням розміру 19 грн 91 коп, установленого чинною на той час постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2002 року № 1 „Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету (далі постанова № 1). В подальшому розрахунки розміру пенсій коригувалися відповідачем відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 13 липня 2004 року № 894, від 27 грудня 2005 року № 1293, від 28 травня 2008 року № 530 та від 16 липня 2008 року № 654.

Однак, суд вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст.50,54 Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено чинною постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523, положення якої стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50,54 Закону № 796-ХІІ.

Пунктом 2 постанови № 1 Кабінет Міністрів України встановив розміри сум, за якими розраховуються пенсії, всупереч положенням зазначених статей Закону № 796-ХІІ, причому ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, суд вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст.50,54 Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

На думку суду, положення ч.3 ст.28 Закону № 1058-IV не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України в місті Рівне зробити перерахунок та виплачувати йому пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає, що перерахунок та виплата позивачу пенсії у вказаному розмірі мають бути проведені з дня його звернення до відповідача, тобто з 11 листопада 2009 року.

Враховуючи положення чинного пенсійного законодавства, а саме, ст.ст.83,84,87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст.43,44,45,46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», призначення чи перерахунок пенсії проводиться виключно на підставі звернення (заяви) особи до відповідного територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі. Пенсія призначається чи перераховується з дня звернення, крім окремих випадків, передбачених згаданими Законами.

Так, з більш раннього строку, але у визначених часових межах з дня звернення, призначаються пенсії за віком, по інвалідності та у разі втрати годувальника. Перерахунок призначеної пенсії у випадках, передбачених ст.35, ст.47 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.1 ст.35, ч.2 ст.38, ч.3 ст.42, ч.5 ст.48 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», провадиться із строків, зазначених у цих статтях.

Судом встановлено, що жоден із зазначених випадків не поширюється на правовідносини сторін, а тому відсутні і підстави для проведення перерахунку пенсії позивача та стягнення різниці в розмірах пенсії за період до його звернення до відповідача (до 11 листопада 2009 року), в тому числі і з 01 січня 2004, тобто з моменту набрання чинності Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Згідно ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», прийнятого 05 листопада 1991 року, суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Аналізуючи положення вказаної правової норми в контексті з ч.1 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та враховуючи положення, закріплені у ст.46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», прийнятого 09 липня 2003 року, тобто пізніше, ніж Закон України «Про пенсійне забезпечення», суд прийшов до висновку, що виплаті без обмеження будь-яким строком підлягають нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, а не суми пенсії, нарахування яких не проводилося і право на які не виникло у звязку з відсутністю звернення (заяви) особи щодо призначення чи перерахунку пенсії.

На підставі ст.19 Конституції України, ст.ст.50,54,67 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, керуючись ст.ст.11,17,18,71,94,160,161,162,163,186 КАС України, п.2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року № 1691-VІ, ст.ст.292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними рішення та дії управління Пенсійного фонду України в місті Рівне щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії та додаткової щомісячної пенсії за шкоду, заподіяну здоровю.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в місті Рівне зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 11 листопада 2009 року.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України з дня складення в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Постанова також може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, але у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Cуддя: