Справа № 819/1887/17
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1887/17

22 листопада 2017 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючої судді Баранюкa А.З. розглянувши у порядку письмового провадження в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області (надалі позивач, ГУ ДФС у Тернопільській області) звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі відповідач, ФОП ОСОБА_1М.) про стягнення податкового боргу в сумі 13854,37 грн., з них: 175,61 грн. - по єдиному податку з фізичних осіб, 13655,39 грн. - по платежу орендна плата з фізичних осіб та 23,37 грн. - по платежу надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок несплати самостійно узгоджених податкових зобов'язань, нарахованих згідно податкових декларацій у відповідача виникла заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по єдиному податку з фізичних осіб, по платежу орендна плата з фізичних осіб та по платежу надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря в сумі13854,37 грн.

Представник позивача в судове засідання не прибув, проте подав до суду письмову заяву, в якій вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить проводити розгляд даної справи без участі уповноваженого представника в порядку письмового провадження.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, причин неприбуття суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до частини шостої статті 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, встановив наступні факти.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (дата народження -15.06.1978р.) перебуває на податковому обліку у Тернопільській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області як платник податків.

Згідно із даними витягів картки особового рахунку платника податків та довідок про наявність податкового боргу за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами в сумі 13854,37 грн., зокрема:

- по єдиному податку з фізичних осіб на суму 175,61 грн. в тому числі: основний платіж -147,14 грн., штрафні санкції-0,00грн. та пеня - 28,47 грн.;

- по платежу орендна плата з фізичних осіб на суму 13655,39 грн. в тому числі: основний платіж - 13224,01 грн., штрафні санкції - 0,00грн., пеня - 431,38 грн.;

- по платежу надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря в сумі - 23,37 грн.

Заборгованість по єдиному податку з фізичних осіб виникла у зв'язку з сплатою не в повній мірі самостійно визначеного платником узгодженого податкового зобов'язання, нарахованого згідно податкової декларації від 05.01.2016 року.

Заборгованість по платежу орендна плата з фізичних осіб виникла у зв'язку із сплатою не в повній мірі самостійно визначеного платником узгодженого податкового зобов'язання, нарахованого згідно уточнюючої податкової декларації від 05.03.2015 року, податкової декларації від 26.01.2016 року та податкового повідомлення-рішення №1 від 27.04.2017 року.

Заборгованість по платежу надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря виникла у зв'язку із сплатою не в повній мірі самостійно визначеного платником узгодженого податкового зобов'язання, нарахованого згідно податкової декларації від 24.05.2016 року.

Пунктом 57.1 ст.57 Податкового кодексу України (надалі ПК України) передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку третьої групи.

Згідно п.294.1 ст. 294 ПК України, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є квартал.

Відповідно до пп.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України, податкові декларації подаються на базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Згідно п.295.3 ст.295 ПК України, платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Згідно п.54.1. ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

У відповідності до п. 285.1 ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Згідно до п. 286.2 ст. 286 розділу XIII ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 ПК України, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 287.3 ст.287 розділу XIII ПК України).

Як встановлено пп. 250.2.1. ст. 250 ПК України за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, скиди забруднюючих речовин у водні об'єкти, розміщення протягом звітного кварталу відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об'єктах - за місцем розміщення стаціонарних джерел, спеціально відведених для цього місць чи об'єктів - базовим податковим (звітним) період є календарний квартал.

Відповідно до пункту 286.5. статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі не оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв'язку із наявністю податкового боргу, який не переривався, податковим органом відповідно до ст.59 ПК України направлено податкову вимогу форми «Ф» від 03.11.2015 року № 16801-23, однак вказана вимога відповідачу не вручена та повернута на адресу відправника у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Згідно положень абз.3 п. 58.3 ст. 58 ПУ України, у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Відповідно до п.5 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податку, якому вручено податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника, що виник після надіслання податкової вимоги.

Стаття 67 Конституції України встановлює обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 41.1 статті 41 Податкового кодексу України визначено, що контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.

Згідно з п.41.2 цієї статті органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Відповідно пп.19-1.1.22., пп.19-1.1.34., пп.19-1.1.45. п.19.1. ст.19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів; забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов'язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством.

Контролюючі органи мають право, зокрема, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України (пп.20.1.19. п.20.1. ст.20 ПК України).

Порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України. Зазначені норми визначають перелік заходів, що можуть вживатися контролюючими органами до платника податків із метою погашення податкового боргу, зокрема стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 Податкового кодексу України).

Водночас відповідно до пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а отже підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (46016, вул. Куліша,4/10, м. Тернопіль, Тернопільська обл. РНОПКК НОМЕР_1, дата народження 15.06.1978 року) податковий борг в сумі 13854 (тринадцять тисяч вісімсот п'ятдесят чотири) грн. 37 коп., з них :

- по єдиному податку з фізичних осіб - 175 (сто сімдесят п'ять) грн. 61 коп. на р/р 0002, код платежу - 18050400, код банку одержувача 37977726, МФО 838012;

- по платежу орендна плата з фізичних осіб - 13655 (тринадцять тисяч шістсот п'ятдесят п'ять) грн.39 коп. на р/р 0002, код платежу - 18010900, код банку одержувача 37977726, МФО 838012;

- по платежу надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря - 23 (двадцять три) 37 коп. на р/р 0002, код платежу - 19010100, код банку одержувача 37977726, МФО 838012.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Головуючий суддя Баранюк А.З.

копія вірна

Суддя Баранюк А.З.