Справа № 826/4103/17
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4103/17 Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова А.В. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

Іменем України

21 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Ганечко О.М. Коротких А.Ю.

при секретарі Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про: визнання протиправним та скасування рішення від 30 вересня 2014 року № 485/26-56-17-04-51 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку; зобов'язання прийняти рішення про визнання ОСОБА_2 платником єдиного податку 2 групи в період з 01 жовтня 2014 року до часу її перереєстрації в Державній податковій інспекції в Солом'янському районі міста Києва в травні 2015 року, з проведенням всіх відповідних нарахувань по єдиному податку і єдиному соціальному внеску по її облікових картках за цей період, а також повідомити Державну податкову інспекцію в Солом'янському районі міста Києва про дійсність її статусу платника єдиного податку на момент перереєстрації.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2017 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 30 вересня 2014 року № 485/26-56-17-04-51 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 у період з 2003 року по травень 2015 перебувала на обліку в Державній податковій інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Згідно свідоцтва платника єдиного податку від 24 січня 2012 року серії НОМЕР_1, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 перебуває на спрощеній системі оподаткування з 01 січня 2012 року, ставка єдиного податку 2-га група - 20%.

З травня 2015 фізична особа-підприємець ОСОБА_2 перереєструвалася в Державну податкову інспекцію у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

На початку червня 2016 року, проводячи звірку сплати до бюджету єдиного податку і єдиного соціального внеску в Державній податковій інспекції у Солом'янському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, позивачем встановлено, що з 30 вересня 2014 року остання не є платником єдиного податку, оскільки реєстрація була скасована ще 30 вересня 2014 року Державною податковою інспекцією у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві рішенням №485/26-56-17-04-51, яке остання не отримувала.

02 грудня 2016 року позивач звернулась до Державної податкової інспекції у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві із заявою про надання інформації щодо анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Листом від 12 грудня 2016 року Державна податкова інспекція у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві направила на адресу позивача акт перевірки своєчасності сплати єдиного податку фізичною особою-підприємцем від 30 вересня 2014 року № 5490/26-56-17-04-26, рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку від 30 вересня 2014 року №485/26-56-17-04-51 та список згрупованих внутрішніх відправлень від 08 жовтня 2014 року №8062 з копіями квитанцій про відправлення рекомендованих листів від 08 жовтня 2014 року.

Не погоджуючись із рішенням від 30 вересня 2014 року №485/26-56-17-04-51 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, позивач оскаржила його до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (скарга від 26 грудня 2016 року), проте рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 12 січня 2017 року №271/Т/26-15-13-02-15 скарга залишена без задоволення.

В подальшому рішення від 30 вересня 2014 року №485/26-56-17-04-51 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, позивач оскаржила до Державної фіскальної служби України (скарга від 03 лютого 2017 року), проте рішенням Державної фіскальної служби України від 22 лютого 2017 року № 2609/Т/99-99-13-01-02-14 скарга повернута без розгляду.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що несплата протягом двох послідовних кварталів сум єдиного податку сталась не з вини позивача, а з вини ПАТ «Старокиївський банк», що виключає відповідальність позивача та свідчить про необхідність скасування рішення відповідача від 30 вересня 2014 року № 485/26-56-17-04-51. При цьому, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначив, що порушене право позивача відновлюється з моменту скасування рішення відповідача про анулювання свідоцтва та набрання законної сили судовим рішенням, а тому відсутня необхідність для зобов'язання відповідача приймати заявлене позивачем додаткове рішення.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.

Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності (п. 295.2 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 295.4 ст. 295 Податкового кодексу України сплата єдиного податку здійснюється за місцем податкової адреси.

Згідно з пп. 3 п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі у випадках, визначених п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 цього Кодексу.

Платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів (п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України).

Згідно з положеннями п. 300.1 ст. 300 Податкового кодексу України, платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до п. 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним, крім іншого, для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

За порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції (п.129.6 ст.126 ПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 20 лютого 2014 року, 19 березня 2014 року, 19 квітня 2014 року здійснювалися оплати єдиного соціального внеску, що підтверджуються відповідними квитанціями. Вказані платежі здійснені в ПАТ «Старокиївський банк».

Згідно листа ПАТ «Старокиївський банк» від 04 липня 2016 року № 739/09-02, ОСОБА_2 здійснено перекази коштів, а саме: на суму 422,65 грн. від 20 лютого 2014 року отримувач УДКСУ у Подільському р-ні м. Києва, п/р 2656, код отримувача 38671091, код банку отримувача 820019 перераховано ПАТ «Старокиївський банк» за призначенням 28 лютого 2014 року платіжним документом № 356903; на суму 243,60 грн. від 20 лютого 2014 року отримувач УДКСУ у Подільському р-ні м. Києва, п/р 0008, код отримувача 37975298, код банку отримувача 820019 перераховано ПАТ «Старокиївський банк» за призначенням 28 лютого 2014 року платіжним документом №356904; на суму 243,60 грн. від 19 березня 2014 року отримувач УДКСУ у Подільському р-ні м. Києва, п/р 0008, код отримувача 37975298, код банку отримувача 820019 перераховано ПАТ «Старокиївський банк» за призначенням 18 квітня 2014 року платіжним документом №368352; на суму 422,65 грн. від 19 березня 2014 року отримувач УДКСУ у Подільському р-ні м. Києва, п/р 2656, код отримувача 38671091, код банку отримувача 820019 не перераховано ПАТ «Старокиївський банк» за призначенням в зв'язку з відсутністю коштів на кореспондентському рахунку банку; на суму 422,65 грн. від 19 квітня 2014 року отримувач УДКСУ у Подільському р-ні м. Києва, п/р 2656, код отримувача 38671091, код банку отримувача 820019 не перераховано ПАТ «Старокиївський банк» за призначенням в зв'язку з відсутністю коштів на кореспондентському рахунку банку; на суму 243,60 грн. від 19 квітня 2014 року отримувач УДКСУ у Подільському р-ні м. Києва, п/р 0008, код отримувача 37975298, код банку отримувача 820019 не перераховано ПАТ «Старокиївський банк» за призначенням в зв'язку з відсутністю коштів на кореспондентському рахунку банку.

Також, в листі зазначено, що постановою Правління Національного банку України від 11 вересня 2014 року №563 вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Старокиївський банк». З 18 вересня 2014 року розпочата процедура ліквідації ПАТ «Старокиївський банк», у зв'язку з чим банк не здійснює банківську діяльність, надання банківських послуг припинено.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 червня 2014 року № 365 «Про віднесення ПАТ «Старокиївський банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.06.2014 прийнято рішення № 50 про запровадження з 18 червня 2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Старокиївський банк».

З матеріалів справи також встановлено, що Державною податковою інспекцією у Подільському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено камеральну перевірку повноти нарахування та сплати єдиного податку, за результатами якої складено акт від 30 вересня 2014 року № 5490/2656-17-04-26, в якому встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 порушено п.п. 3 п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України, а саме за платником податків обліковується борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, який виник станом на 30 вересня 2014 року.

В подальшому, відповідачем винесено рішення від 30 вересня 2014 року №485/26-56-17-04-51 про анулювання свідоцтва платника єдиного податку - позивача.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що причиною невиконання (непроведення) платежів позивача по квитанціям від 19 березня 2014 року, від 19 квітня 2014 року та від 19 квітня 2014 року, тобто до запровадження в банку тимчасової адміністрації, якими ініційовано перерахування на користь Державного бюджету України сум єдиного податку стала бездіяльність ПАТ «Старокиївський банк», який є обслуговуючим банком позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що несплата протягом двох послідовних кварталів сум єдиного податку сталась не з вини позивача, а з вини ПАТ «Старокиївський банк», що виключає відповідальність позивача та свідчить про протиправність оскаржуваного рішення податкового органу про анулювання свідоцтва платника єдиного податку. Оскільки порушене право позивача відновлюється з моменту скасування рішення та набрання законної сили судовим рішенням, необхідність для зобов'язання відповідача приймати заявлене позивачем додаткове рішення - відсутня.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Повний текст ухвали виготовлено 21 листопада 2017 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Ганечко О.М.

Коротких А. Ю.