Справа № 816/1847/17
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1847/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Слободянюк Н.І., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області до ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - Державна податкова інспекція у м. Полтаві про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області /далі по тексту - позивач/ звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи ОСОБА_1 /далі по тексту - відповідач/ , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області про стягнення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, у загальній сумі 14 446,39 грн.

Як зазначає у позовній заяві позивач, на час звернення до суду з позовом за відповідачем обліковується податковий борг у сумі 14 446,39 грн. Ця сума податкового боргу виникла у звязку з несплатою у встановлений строк грошового зобовязання за платежем : податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, визначеного контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням від 15.07.2016 № /податкове зобовязання 9239,41 грн, штрафна (фінансова санкція 2309,85 грн)/, а також нарахованої пені у сумі 2897,12 грн. Вказане податкове повідомлення-рішення направлялося відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його місця проживання, однак, було повернуто до ДПІ у м. Полтаві з відміткою службової особи відділення поштового звязку «за закінченням терміну зберігання». У силу положення пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення від 15.07.2016 № НОМЕР_1 вважалось врученим відповідачу. Через несплату у встановлений строк суми грошового зобовязання, на неї нарахована пеня в 2897,12 грн у порядку, визначеному статтею 129 Податкового кодексу України. Податкова вимога форми «Ф» від 22.06.2017 № 2000-17 про сплату податкового боргу у сумі 14 446,39 грн отримана відповідачем 02.07.2017, однак, на дату звернення до суду зазначена сума податкового боргу не сплачена.

Позивач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, заявивши клопотання про розгляд справи без його участі /а.с.43/.

Судова повістка, що направлялася відповідачу за адресою його місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована Управлінням реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Виконавчого комітету Полтавської міської ради, повернулася до суду з відміткою службової особи відділення поштового зв'язку: "за закінченням встановленого строку зберігання" /а.с. 28, 42/ . З огляду на положення частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України судова повістка вважається врученою відповідачу.

За змістом частини 4 статті 128 названого Кодексу неявка відповідача до суду не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Третя особа свого уповноваженого представника у судове засідання не направила, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином /а.с. 33/.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на зазначене та на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, а також враховуючи достатність наявних у справі доказів, суд визнав за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі припису частини 1 статті 41 КАС України.

Вивчивши доводи позову, встановивши обставини справи, які мають значення для вирішення спору по суті, оцінивши наявні у справі докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 31.05.2016 працівниками Державної податкової інспекції у м. Полтаві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, результати якої оформлені актом від 31.05.2016 № 1795/16-01-13-01/ /а.с. 9-15/.

На підставі вказаного акту перевірки ДПІ у м. Полтаві прийнято податкове повідомлення-рішення від 15.07.2016 № НОМЕР_1 про визначення ОСОБА_1 грошового зобовязання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у загальній сумі 11549,26 грн, у тому числі за податковим зобовязанням у сумі 9239,41 грн та штрафною (фінансовою) санкцією у сумі - 2309,85 грн /а.с. 16/.

Зазначене податкове повідомлення-рішення направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою місця проживання відповідача: вул. Громадська, 2, м. Полтава, та було повернуто до ДПІ у м. Полтаві з відміткою службової особи відділення поштового звязку «за закінченням терміну зберігання» /а.с. 18/.

Пунктом 58.3 статті 58 Податкового кодексу України (у відповідній редакції) встановлено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування місцезнаходження платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

З огляду на приписи наведеної норми податкове повідомлення рішення від 15.07.2016 № НОМЕР_1 вважається врученим відповідачу.

Згідно із пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до письмової інформації позивача податкове повідомлення-рішення від 15.07.2016 № НОМЕР_1 у встановленому законодавством порядку не оскаржувалося /а.с. 5/.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що згідно із частиною 1 статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, а не визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, предметом доказування у цій справі є обставини, з якими закон повязує виконання податкового обовязку платника податків, зокрема, виникнення у платника податків податкового обовязку по сплаті платежу; доведення до відома платника податків факту виникнення податкового обовязку по сплаті платежу; виконання податкового обовязку у добровільному порядку; дотримання контролюючим органом визначеної законом процедури виконання податкового обовязку у примусовому порядку; існування податкового боргу з виконання податкового обовязку; заявлення контролюючим органом вимоги про стягнення у межах встановленого законом строку.

Суд відмічає, що відповідно до частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок сплати податків і зборів (виходячи із суті спірних правовідносин та предмету доказування у цій справі) унормований Податковим кодексом України /далі по тексту ПК України/.

Так, пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54. 3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

За визначенням підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 згаданого Кодексу «грошове зобов'язання платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності за правилами статті 86 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах закінчився перебіг визначеного кодексом строку виконання податкового обовязку по сплаті грошового зобовязання, але фактичних даних, які б засвідчували припинення податкового обовязку внаслідок самостійного і добровільного перерахування платником податків коштів до бюджету, а також з інших підстав відповідно до положень статей 37, 38, 101, 102 ПК України матеріали справи не містять.

За визначенням підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України «пеня» - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом /пункт 129.1 статті 129 ПК України у відповідній редакції/.

Судом встановлено, що на несплачену відповідачем у визначений строк суму грошового зобовязання в 11549,27 грн нарахована пеня у сумі 2897,12 грн /а.с. 45, 46/.

Суд вважає, що заявлена позивачем до стягнення сума боргу в 14446,39 грн (11549,27 грн+ 2897,12 грн) відповідає визначенню податкового боргу, наведеному у підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України /в редакції Закону України від 21.12.2016 № 1797-VІІІ/: «податковий борг» - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктами 59.1, 59.3, 59.5 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків /пункт 59.1/.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання /пункт 59.3/.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) /пункт 59.5/.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Полтавській області сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 22.06.2017 № 2000-17 на суму податкового боргу у розмірі 14446,39 грн /9239,41 грн основний платіж, 2309,86 грн штрафна (фінансова) санкція, 2897,12 грн - пеня/, яку вручено відповідачу 02.07.2017 /а.с. 19/.

Відповідно до письмової інформації позивача податкову вимогу від 22.06.2017 № 2000-17 у встановленому законодавством порядку відповідачем не оскаржено /а.с. 44/.

Існування спірної суми податкового боргу на дату розгляду справи судом підтверджено приєднаною до справи роздруківкою інтегрованої картки платника податків, яка за правилами статті 70 КАС України та Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за № 751/28881, є належним та допустимим доказом невиконання податкового обовязку з боку відповідача.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 цього Кодексу контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 вказаної статті).

Отже, за приписом пункту 95.2 статті 95 ПК України орган стягнення набуває повноваження на звернення до суду з вимогою про стягнення коштів за податковим боргом після збігу строку в 60 календарних днів від дати направлення чи вручення податкової вимоги платнику податків.

Оскільки у спірних правовідносинах визначений кодексом строк збіг, то вимога про стягнення податкового боргу у спірній сумі заявлена позивачем своєчасно.

З огляду на викладене, контролюючим органом дотримана визначена законом процедура примусового виконання податкового обовязку платника податків.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7 - 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Полтавській області до фізичної особи ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет позову - Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області, про стягнення податкового боргу у сумі 14 446,39 грн задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 14 446 (чотирнадцять тисяч чотириста сорок шість) гривень 39 (тридцять дев'ять) копійок на розрахунковий рахунок 0002, код бюджетної класифікації платежу 11010500, одержувач УДКС у місті Полтаві, ЗКПО 38019510, банк одержувача: ГУДКС України у Полтавській області МФО 831019.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Н.І. Слободянюк