Справа № 815/4250/17
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4250/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м.Одеса

13год. 45хв.

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Аракелян М.М.

Розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання бездіяльності протиправною та зобовязати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1, в якій позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Львівської митниці ДФС, що полягає у не розгляді заяви про припинення митного режиму «транзит» від 08 червня 2017 року, та зобовязати Львівську митницю ДФС припинити митний режим «транзит» відповідно до частини 8 статті 102 Митного кодексу України щодо транспортного засобу OpelVektra кузов №WOL000031V7094090, державний реєстраційний номер ОСОБА_2 RP 42522, що був ввезений позивачем через митний пост Шегині-Медика Львівської митниці ДФС, згідно статті 381 Митного кодексу України, у звязку з тим, що транспортний засіб втрачений внаслідок аварії.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з метою транзиту (особистого використання) через пункт пропуску «Шегині- Медика» Львівської митниці ДФС він ввіз на митну територію України транспортний засіб «OpelVektra», кузов №WOL000031V7094090, державний реєстраційний номер ОСОБА_2 RP 42522. З 01 квітня 2017 року по 04 квітня 2017 року вказаний автомобіль знаходився в зоні проведення антитерористичної операції, а саме в населеному пункті Піски, де був пошкоджений під час бойових дій, у результаті чого отримав значні механічні пошкодження та відновленню не підлягає. Крім того, як зазначає позивач, були повністю знищені документи, які знаходилися у вищевказаному автомобілі, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та довіреність. Враховуючи зазначене, позивач 17 травня 2017 року звернувся з інформаційним запитом до посадових осіб Львівської митниці ДФС про направлення на його адресу копій вищезгаданих документів. Листом від 24 травня 2017 року Львівська митниця ДФС повідомила, що так як переміщення через митний кордон України здійснювалося смугою руху «зелений коридор», будь яких документів, які були підставою для пропуску на митну територію України вказаного транспортного засобу у митниці немає. 08 червня 2017 року позивач звернувся із заявою до Львівської митниці ДФС про закриття митного режиму «транзит». Проте, станом на момент звернення до суду питання припинення митного режиму транзит відповідно до ч.8 ст.102 Митного кодексу України не вирішено. На думку позивача, в порушення вимог статті 20 Закону України «Про звернення громадян», заява проігнорована та не розглянута в передбачений законом строк. Враховуючи зазначене, позивач вважає протиправною бездіяльність Львівської митниці ДФС щодо не розгляду його заяви від 08 червня 2017 року, що зумовило звернення до суду з даним адміністративним позовом.

В матеріалах справи наявні письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що заява ОСОБА_1 про завершення митного режиму транзит надійшла до Львівської митниці ДФС 13.06.2017 року. 19.06.2017 року позивачу було направлено лист-відповідь №127/к/13-70-18-02/46. Також представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 не надано достатніх доказів знищення чи повного зіпсування транспортного засобу (його частин) передбачених чинним митним законодавством України, що унеможливлює задоволення вимог позивача щодо завершення митного режиму транзит, які є передчасними.

В судове засідання, призначене на 16.11.2017 року об 11:20 год., позивач не зявився, через канцелярію суду надав письмове клопотання (вх.№27919/17 від 10.10.2017р.) про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.11.2017р. позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України через пункт пропуску «Шегині-Медика» Львівської митниці ДФС, транспортний засіб «OpelVektra», кузов № НОМЕР_1,державний реєстраційний номер ОСОБА_2 RP 42522.

Як вбачається з матеріалів справи,08 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Львівської митниці ДФС про завершення митного режиму транзит (вх.№125/К/13-70 від 13.06.2017р.) зазначеного транспортного засобу з підстав передбачених у ч.8 ст. 102 Митного кодексу України.

У заяві від 08.06.2017р. позивач просив припинити митний режим транзит відповідно до ч.8 ст.102 Митного кодексу України щодо транспортного засобу (автомобіль «OpelVektra») та повідомити його про результати розгляду його заяви, посилаючись на знищення транспортного засобу в зоні проведення АТО та знищення документів, які знаходились в автомобілі.

В якості підтвердження цих обставин ним були надані акт прийому-передачі транспортного засобу та довідка про пошкодження автомобіля в зоні АТО, копії яких залучені до матеріалів справи.

Відповідачем 19.06.2017 № 127/К/1370-1 02/46 направлено лист, яким було надано відповідь на вищезазначену заяву ОСОБА_1, що підтверджується наявним в матеріалах справи реєстром поштових відправлень (рекомендованих листів) Львівської митниці ДФС, поданих в ЦПЗ м. Львів від 01.07.2017 року.

В цій відповіді вказано з посиланням на норми ч.3 ст.381 Митного кодексу України, ч.8 ст.102 МКУ, Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму розяснено, що припинення митного режиму «транзит» можливе за умови подання зацікавленою особою певних документів та дозволу митниці на поміщення товару у відповідний митний режим, а також надати достатні докази знищення чи повного зіпсування транспортного засобу.

Відповідно до акту прийому-передачі транспортного засобу від 23.03.2015 року ОСОБА_1С передав автомобіль «OpelVektra», кузов №WOL000031V7094090,державний реєстраційний номер ОСОБА_3 RP 42522 (без пошкоджень та в технічно справному стані) в оренду ППСМОП «Дніпро-1» в особі ТВО заступника командира 5 роти ОСОБА_4

Згідно з довідкою, виданою Командиром ППСМОП «Дніпро-1» ГУМВС України в Дніпропетровській області підполковником міліції ОСОБА_5 від 06.04.2015 року встановлено, що зазначений автомобіль знаходився в зоні проведення АТО, а саме в н.п. Піски з 01 по 04 квітня 2015 року, де був пошкоджений під час бойових дій.

Таким чином убачається невідповідність та суперечливість доводів позивача про знаходження зазначеного автомобіля саме з 01 квітня 2017 року по 04 квітня 2017 року в зоні проведення АТО та його пошкодження в цей період.

Відповідно до ст. 90 Митного кодексу України (далі МК України) транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що перемішуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 17.11.2005 року № 1118 транзит - переміщення ТЗ під митним контролем з одного пункту пропуску через державний кордон України (при ввезенні на митну територію України) в інший пункт пропуску через державний кордон України (при вивезенні за межі митної території України) у незмінному стані, крім природних втрат, у строк, визначений митним органом відправлення, і без використання з іншою мстою, ніж була заявлена цьому митному органу.

Так, згідно з ст. 95 МК України для автомобільного транспорту встановлюється строк транзитних перевезень - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно вимог ст. 92 МК України особою, на яку покладається дотримання вимог митного режиму «транзит» є особа, яка помішує товари та/або транспортні засоби комерційного призначення у даний митний режим.

Відповідно до Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що перемішуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 17.11.2005 року № 1118 уповноваженою особою є особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого власником товарів і транспортних засобів, наділена правом учиняти дії. пов'язані з пред'явленням цих товарів і транспортних засобів митним органам для митного контролю та митного оформлення при переміщенні їх через митний кордон України, або іншим чином розпоряджатися зазначеними товарами та транспортними засобами.

Відповідно до ст. 366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Переміщення позивачем транспортного засобу «OpelVektra» через митний кордон України здійснювалось по каналу «зелений коридор», а отже у відповідача відсутні будь-які документи, щодо пропуску на митну територію України вказаного транспортного засобу, що ним не заперечується.

Відповідно до частини 3 статті 381 Кодексу, у разі знищення чи повного зіпсування транспортних засобів особистого користування, ввезених на митну територію України з метою транзиту, внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку їх транзиту зупиняється за умови надання такою особою органам доходів ї зборів достатніх доказів знищення чи повного зіпсування транспортного засобу.

Частиною 8 статті 102 Митного кодексу України передбачено, що митний режим транзиту також припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до ст. 255 МК України, митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим кодексом відповідно до заявленого митного режиму.

Згідно п. 23 ч. 4 МК України виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення визначається як митне оформлення.

Пунктом 29 ст. 4 МК України передбачено, що митними формальностями є сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

З огляду на вищевказане, процедура завершення (припинення) митного режиму «транзит» передбачає здійснення всіх необхідних митних формальностей з метою додержання вимог митного законодавства.

Згідно Розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 року №657, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 року за № 1669/21981 (далі Порядок) рішення про припинення митного режиму приймає керівник митного органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обов'язки.

При цьому, рішення про припинення (завершення) митного режиму приймається лише щодо транспортних засобів або товарів (їх частини), які внаслідок факту аварії чи дії обставин непереборної сили були знищені, повністю та безповоротно пошкоджені, втрачені або зіпсовані.

Відповідно до пункту 5 розділу VIII Порядку якщо факт аварії або дії обставин непереборної сили має місце на митній території України,особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Керівник митного органу, в зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або дід дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обовязки, після отримання заяви невідкладно організовує проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспорті засоби, що перебувають під митним контролем, за винятком випадків, коли такий огляд проводити недоцільно з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків. Огляд території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, також не проводиться у разі відсутності протягом тривалого часу внаслідок аварії або дії Обставин непереборної сили можливості дістатися, до місця пригоди.

За результатами огляду складається, акт встановленої форми у трьох примірниках. Один примірник акта вручається особі, відповідальній за виконання вимог законодавства України 3 питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, другий - невідкладно надсилається митному органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, а третій залишається у справах митного органу, посадовими особами якого він був складений.

Якщо керівником митного органу, у зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби,що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили або особою, що виконує його обов'язки, після опрацювання заяви зарахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків прийнято рішення про недоцільність проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, або якщо протягом тривалого часу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили відсутня можливість дістатися до місця пригоди, особі, що подала заяву про аварію або дію обставин непереборної сили, митним органом невідкладно надається письмове підтвердження факту отримання такої заяви, у якому зазначаються причини не проведення митним органом огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, яке засвідчується підписом керівника цього митного органу або особи, що виконує його обов'язки, та завіряється відбитком печатки митного органу або особистої номерної печатки .

Відповідно до пункту 3 розділу VІІІ Порядку залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Відповідно до пункту 6 розділу VIII Порядку у випадку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, яким здійснюється контроль за цими товарами, транспортними засобами, з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також Інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Разом із заявою подаються:документи, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, видані компетентними органами (установами) та засвідчені в установленому порядку;примірник акта про проведення огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, магазинів безмитної торгівлі, територій вільних митних зон та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою покладено на митні органи, якщо аварія чи обставини непереборної сили мали місце на митній території України у зоні діяльності іншого митного органу та таким іншим митним органом проводився огляд;письмове підтвердження митного органу, якщо аварія чи обставини непереборної сили мали місце на митній території України у зоні діяльності іншого митного органу і таким іншим митним органом, огляд не проводився.

Рішення про припинення митного режиму приймається лише щодо транспортних засобів або товарів (їх частини), які внаслідок факту аварії чи дії обставин непереборної сили були знищені, повністю та безповоротно пошкоджені, втрачені або зіпсовані.

Відповідно до пункту 9 розділу УШ Порядку, залишки або відходи товарів, транспортних засобів, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, повинні бути в установленому порядку задекларовані у відповідний митний режим або з дозволу митного органу видалені відповідно до законодавства України.

Для вирішення питання про припинення режиму транзиту необхідно отримати дозвіл митниці на поміщення товарів у відповідний митний режим.

Розділом VI Порядку визначено, що дозвіл на поміщення товарів у митний режим знищення або руйнування надасться за заявою декларанта керівником або вповноваженою ним: посадовою особою митного органу, у зоні діяльності якого фактично будуть проводитися операції зі знищення або руйнування таких-товарів.

Разом із заявою митному органу подаються:договір на знищення (руйнування) товарів з підприємством, уповноваженим відповідно до законодавства України на знищення (руйнування) відповідних категорій товарів;дозволи на знищення (руйнування) товарів від державних органів, до повноважень яких належить контроль за переміщенням таких товарів;копія відповідного дозвільного документа, що засвідчує право суб'єкта господарювання провадити діяльність зі знищення (руйнування) відповідних категорій товарів;товаротранспортні та інші товаросупровідні документи;інші документи, що стосуються проведення операцій зі знищення або руйнування товарів (за бажанням заявника).

Позивач при зверненні до митного органу не виконав всіх передбачених чинним митним законодавством вимог та не надав належних доказів на підтвердження повної втрати, зіпсування чи знищення транспортного засобу в результаті аварії чи обставин непереборної сили.

Відповідно до п.8 розділу VIII Порядку У разі прийняття рішення про відмову у припиненні (завершенні) митного режиму митний орган зобов'язаний невідкладно письмово повідомити заявника про причини і підстави такої відмови.

Відповідно до ч1 ст. 1 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» Громадяни України мають право звернутися до орган державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних, особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» передбачено що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця з дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, ОСОБА_1 звернувся з заявою про завершення митного режиму «транзит» до Львівської митниці ДФС 08.06.2017 року (вх.№125/К/13-70 від 13.06.2017 року). У відповідь на зазначену заяву митним органом було направлено лист від 19.06.2017 року за вих.№127/к/13-70-18-02/46, що становить 11 календарних днів з моменту надходження даної заяви.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що строки передбачені ст.20 Закону України «Про звернення громадян» не були порушені відповідачем, проте ці строки невірно застосовано ОСОБА_1 до його звернення до Митниці, оскільки норми ЗУ «Про звернення громадян» не застосовуються до обставин, які спричинили подання заяви Митниці про припинення митного режиму транзит стосовно транспортного засобу позивача, відповідні правовідносини регулюються спеціальними нормами МК України та Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012р. №657.

Судом встановлено, що відповідачем дотримано вимоги п.8 розділу VIII Порядку та повідомлено ОСОБА_1 про причини і підстави відмови у задоволенні його заяви листом від 19.06.2017р., а також детально розяснено шляхи та спосіб вирішення порушеного ним питання із зазначенням відповідних норм законодавства.

Отже підстави визнати, що відповідач допустив протиправну бездіяльність у вигляді не розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.06.2017р., в даному випадку суд визнає відсутніми, відмовляє у позові в повному обсязі, позаяк зобовязання Митниці вчинити спірні дії за заявою ОСОБА_1 від 08.06.2017р. є наразі передчасним, а протиправність бездіяльності Львівської Митниці, про яку наголошує позивач, не знайшла підтвердження в ході судового розгляду.

Керуючись ч.6 ст.128, ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання бездіяльності протиправною та зобовязати вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Аракелян