Справа № 820/2653/17
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 р. № 820/2653/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Кікояна Г.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати рішення відповідача від 23.11.2016 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що свою діяльність як фізична особа-підприємець він здійснював за адресою: Харківська область, Харківський район с. Перемога, вул. Першотравнева 18/1 в період з 01.03.2012 по 01.03.2013 на підставі договору оренди, за наявної ліцензії № 430465 від 27.12.2011 строком дії до 28.12.2012 та на підставі торгівельного патенту № 710533 від 23.03.20011 строком дії до 31.03.2016. На думку позивача, вищевказані рішення Головного управління ДФС у Харківській області є незаконними та протиправними, як такі, що прийняті на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 14 серія АА 466727 від 11.10.2016 та пояснень до нього, які не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки з 01.03.2013, після закінчення договору оренди приміщення за адресою: Харківська область, Харківський район с. Перемога, вул. Першотравнева 18/1 позивач не здійснював підприємницьку діяльність за вказаною адресою та не зберігав там алкогольні напої та тютюнові вироби.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти позову, просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях обставини, в яких зазначили, що прийнятті спірних рішень відповідач діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2016 року працівниками Липецького ВП Харківського ВП ГУНП у Харківській області за результатами перевірки за адресою: Харківська область, Харківський район с. Перемога, вул. Першотравнева 18/1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 14 серія АА 466727 у відношенні гр. ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 156 КУпАП.

У вищевказаному протоколі зазначено, що 11.10.2016 гр. ОСОБА_4 за адресою: Харківська область, Харківський район с. Перемога, вул. Першотравнева 18/1 у ФОП «Зовський» здійснювала роздрібну торгівлю алкогольних напоїв (пива) без відповідної ліцензії.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 14.11.2016 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Головним управлінням ДФС у Харківській області на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 14 серія АА 466727 від 11.10.2016 та пояснень до нього у відношенні ФО-П ОСОБА_3 прийнято рішення № НОМЕР_1 від 23.11.2016 про застосування фінансових санкцій за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявної ліцензії у розмірі 17000 грн. та № НОМЕР_2 від 23.11.2016 про застосування штрафних санкцій за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру у розмірі 17000 грн.

За наслідками адміністративного оскарження зазначених рішень скарги позивача залишені без задоволення.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом - сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР.

Статтею 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", визначено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема: порушення вимог статті 15- 3 цього Закону - 6800 гривень; оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень; зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Відповідно до п. 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Згідно приписів статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

До заяви додаються копія виданої заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності, засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Суб'єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Довідка про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру видається суб'єкту господарювання протягом семи календарних днів від дня подання заяви.

Враховуючи викладене, обов'язок у суб'єкта господарювання щодо внесення до Єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів виникає після отримання останнім ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами у тому випадку, коли місце зберігання продукції не співпадає з місцем здійснення торгівлі.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач здійснював свою діяльність як фізична особа-підприємець за адресою: Харківська область, Харківський район с. Перемога, вул. Першотравнева 18/1 в період з 01.03.2012 по 01.03.2013 на підставі договору оренди вказаного приміщення № 1/ЗОР від 01.03.2012, терміном дії від 01.03.2012 по 01.03.2013 .

Продаж алкогольних напоїв позивач здійснював на підставі ліцензії № 430465 від 27.12.2011 строком дії до 28.12.2012 та на підставі торгівельного патенту № 710533 від 23.03.20011 строком дії до 31.03.2016.

Проте, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення № 14 серія АА 466727 від 11 жовтня 2016 року позивач не мав ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами та не мав ніякого відношення до приміщення, що розташоване за адресою: Харківська область, Харківський район с. Перемога, вул. Першотравнева 18/1, оскільки договір оренди вказаного приміщення № 1/ЗОР закінчився 01.03.2013 року.

Вказані обставини також підтверджуються відповіддю на адвокатський запит ЮКПФ «Центр сприяння розвитку сільського господарства регіону», з якого вбачається, що договір оренди приміщення № 1/ЗОР від 01.03.2012 з ФОП ОСОБА_3 закінчився 01.03.2013 та в подальшому не переукладався та не пролонгувався.

Також, свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що працює медсестрою у МКНЛ, на прохання своєї подруги, 11 жовтня 2016 року здійснювала торгівлю за адресою: Харківська область, Харківський район с. Перемога, вул. Першотравнева 18/1. Проте, у ФО-П ОСОБА_3 вона ніколи не працювала, пояснення до протоколу, який складений у відношення неї, писала під диктовку працівника поліції, який склав протокол.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ним під час виконання своїх службових обов'язків 11 жовтня 2016 року виявлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями, про що складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 Остання під час складання протоколу повідомила, що працює на ФО-П ОСОБА_3 та надала копію патенту на здійснення торгівлі ФО-П ОСОБА_3, термін якого закінчився. Також свідок ОСОБА_5 повідомив, що перевірка здійснена ним у магазині-кіоску, а не в стаціонарному приміщенні. Надалі матеріали перевірки направлені на адресу відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, документами, які слугували підставою для прийняття спірних рішень, є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_6 від 11.10.2016 року, заява про добровільну видачу та лист від 19.10.2016 року т.в.о. начальника Липецького ВП Харківського ВП ГУ НП в Харківській області. Копія патенту ФО-П ОСОБА_3 не надсилалась.

Постанова Харківського районного суду Харківської області від 14.11.2016, якою ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, набрала законної сили 24 листопада 2016 року, тобто пізніше прийнятих спірних рішень.

Згідно відповіді Тернівської сільської ради Харківського району Харківської області рішення про надання дозволу на торгівлю продуктами харчування, лікеро-горілчаними та тютюновими виробами, в магазин, розташованому за адресою 6 вул. Першотравнева, 18/1, с. Перемога відносно ФО-П ОСОБА_3 приймалось ще 16.07.2010 року. Протягом 2016 року рада таких дозволів не надавала.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже суд зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували факт здійснення позивачем господарської діяльності в у жовтні 2016 року в магазині, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район с. Перемога, вул. Першотравнева 18/1.

Також, суду не надано доказів, що особа, яка здійснювала продаж алкогольних напоїв в приміщення, що розташоване за адресою: Харківська область, Харківський район с. Перемога, вул. Першотравнева 18/1, без наявності відповідної ліцензії та відносно якої було складено протокол за ч. 1 ст. 156 КУпАП перебувала у трудових відносинах з ФО-П ОСОБА_3, відносно якого прийняті спірні рішення від 23.11.2016 про застосування фінансових санкцій.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд повинен керуватися критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України та перевіряти чи дотримувався суб'єкт владних повноважень, приймаючі (вчиняючи) рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає вимоги позивача такими, що належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 23.11.2016 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 про застосування штрафних санкцій.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (код НОМЕР_3) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області () судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн 00 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 24 листопада 2017 року.

Суддя А.С. Мороко