Справа № 162/719/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10674/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Керод Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 29 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Камінь-Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Камінь-Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання.

Постановою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 29 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив позивач, який покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що є інвалідом ІІ групи та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни та інвалідів війни, а тому є звільненим від сплати податку на доходи фізичних осіб, а також військового збору.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 наказом Любешівського районного суду Волинської області від 03 жовтня 2016 року № 6/02-04 відрахований зі штату вказаного суду 03 жовтня 2016 року у зв'язку із поданням заяви про відставку

У відповідності до розпорядження від 25 травня 2017 року № 135686 управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі позивачу призначено довічне грошове утримання з 06 жовтня 2016 року.

20 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Камінь-Каширського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із зверненням щодо раніше призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання.

Листом від 28 лютого 2017 року № 104/Т-01 відповідач повідомив позивача про те, що суми щомісячного довічного грошового утримання призначені учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту», отримуваних з Пенсійного фонду у розмірі, що перевищують загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід платника податку, підлягають оподаткуванню на загальних підставах.

Окрім того, із матеріалів справи вбачається, що позивач також є інвалідом війни, про що свідчить наявна копія посвідчення НОМЕР_1 від 25 листопада 2015 року.

Відповідно до частини 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Положеннями пункту 18 частини 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

Згідно ст. 8 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До загальнодержавних податків належить податок на доходи фізичних осіб (ст. 9 ПК України).

Положеннями ст.ст. 162-164 ПК України встановлено, що платником податку на доходи фізичних осіб є, в тому числі, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 167.4 ст. 167 ПК України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо перевищення суми пенсії (включаючи суму її індексації, нараховану відповідно до закону), щомісячного довічного грошового утримання, визначеної у підпункті 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 цього розділу, які отримуються платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом.

Крім того, пунктом 16-1 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК України закріплено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

За приписами підпункту 164.2.19 пункту 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Положення цього підпункту не застосовується до пенсій, призначених учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність утримання відповідачем з довічного грошового утримання позивача податку на доходи фізичних осіб, а також військового збору.

Дана позиція суду першої інстанції узгоджується з приписами абзацу другого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 ст.164 ПК України.

Наведена правова норма чітко передбачає, що положення цього підпункту не застосовується лише до пенсій, призначених учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Довічне грошове утримання не є тотожним пенсійним виплатам.

Аналіз підпункту 164.2.19 ПК України свідчить про свідоме відокремлення законодавцем пенсій від довічного грошового утримання щодо пільг, передбачених абзацом другим названої норми права.

Посилання апелянта на визначення довічного грошового утримання, як звільненої від сплати податків грошової виплати, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки положення підпункту 164.2.19 пункту 164.2 ст. 164 неконституційним не визнавалися, а висновки Конституційного суду України щодо правової природи довічного грошового, про які зазначає Позивач, ґрунтувалися на аналізі законодавства щодо призначення та виплати довічного грошового утримання судді, яке існувало станом на жовтень 2005 року та яке на час виникнення спірних відносин зазнало істотних змін.

Колегія суддів відхиляє решта доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають.

Виходячи з вищевказаного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задовольнити.

Постанову Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 29 вересня 2017 року у справі №162/719/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді Р. В. Кухтей
І. М. Обрізко

Повний текс виготовлено 23.11.2017.