Справа № 219/8488/17
Суддя: Брежнев О. А.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/8488/17
Провадження № 2-а/219/662/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Брежнева О.А.

за участю секретаря Котинської А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 2-ї роти батальйону УПП м. Краматорську та Словянська лейтенанта поліції ОСОБА_2, про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до Інспектора патрульної поліції 2-ї роти батальйону УПП м. Краматорську та Словянська лейтенанта поліції ОСОБА_2, про скасування постанови. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 23 липня 2017 року інспектором патрульної поліції 2-ї роти батальйону УПП Краматорська та Словянська лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Відповідно до постанови він керуючи транспортним засобом, нібито на перехресті вул. Дворцова, вул. В.Стуса при повороті ліворуч, не дав дорогу пішоходові, який переходив проїзну частину на яку він звертав. Проте ця постанова є незаконною, оскільки коли він виконував лівий поворот та заїзду на пішохідний перехід пішоходів на ньому не було. Пішохід зійшов з тротуару пізніше, коли він вже проїжджав перехід. Дорога на яку він повертав має дві смуги у різних напрямках та розділена суцільною смугою. У цьому випадку при проїзді пішохідного переходу пішохід який перебував на іншій смузі руху, рухався по ній спокійно, не був змушений змінити швидкість або напрямок руху, небезпеки наїзду на нього не існувало. Зупинку його транспортного засобу було здійснено приблизно метрів через 400 від даного перехрестя. Свідків порушення,а саме і пішохода якому він причинив небезпеку або перешкоду не було. У транспортному засобі з ним була дружина, яка намагалась засняти на мобільний телефон їх розмову. Інспектор в ультимативній формі заборонила проводити зйомку мотивуючи тим, що вони є секретним-військовим обєктом який знаходиться у зоні АТО.

Позивач до судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання не зявився за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило.

За таких підстав, враховуючи передбачений частиною 1 статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) строк розгляду адміністративної справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі та на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 2-ї роти батальйону УПП м. Краматорську та Словянська лейтенанта поліції ОСОБА_2, про скасування постанови обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР 717679, складеної 23 липня 2017 року інспектором УПП ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, вбачається, що ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ 211140, номерний знак НОМЕР_1, 23 липня 2017 року об 13 годині 40 хвилин, як зазначено в постанові: «в м. Краматорськ по вул. В.Стуса біля будинку 56, водій керуючи ТЗ не перехресті вул. Двірцева вул. ОСОБА_3 при повороті ліворуч не дав дорогу пішоходові, який переходив проїзну частину на яку він повертав, чим порушив п.п.16.2 ПДР України». Згідно зазначеної постанови ОСОБА_1 скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП. Прийнято по справі рішення: застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 (чотириста двадцять пять) гривень. В постанові щодо отримання позивачем копії постанови зазначено: «відмовився від підпису». (а.с.7).

Згідно частин 1, 3 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових або службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

В постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР 717679 від 23 липня 2017 року, складеної відповідачем, зазначено, що позивач своїми діями, які виразились при повороті ліворуч не дав дорогу пішоходові, який переходив проїзну частину на яку він повертав, чим порушив п.п.16.2 ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Так, частиною другою статті 122 КупАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Так, відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 5.16 «Напрямки руху по смугах» розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України вказаний дорожній знак показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Відповідно до статті 222 КУпАП органу Національної поліції підвідомчі справи про адміністративні правопорушення, передбачені, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП. В свою чергу, зазначеною статтею також передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, згідно тексту вищевказаної постанови, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції частин 2, 4, 5 статті 258 КУпАП, а також відповідає змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 липня 2015 року № 1395.

При цьому, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема статей 278, 279, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, у таких випадках уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП) доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових, доказів, висновків експертів.

Крім того, суду взагалі не надано доказів скоєння позивачем правопорушень зазначених у постанові від 23 липня 2017 року, в порядку статті 251 КУпАП, а саме щодо фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відповідачем, в порушення вимог статті 280 КУпАП, не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення субєкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на думку суду, в даному випадку є недоведеним.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, в порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та обєктивного зясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, у звязку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин 2, 6 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надає докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Однак, відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, місце і час розгляду справи, не надав суду будь-яких доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, не направив обґрунтованих заперечень проти заявлених позовних вимог.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупність, суд приходить до висновку, що слід визнати незаконними дії відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР 717679 від 23 липня 2017 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до статті 94 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 4-6, 8, 10-11, 94, 158-163, 167, 171-2, Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 7, 126, 222, 245, 251, 252, 258, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 2-ї роти батальйону УПП м. Краматорську та Словянська лейтенанта поліції ОСОБА_2, про скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції 2-ї роти батальйону УПП м. Краматорську та Словянська лейтенанта поліції ОСОБА_2 стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР 717679 від 23 липня 2017 року, складену інспектором патрульної поліції 2-ї роти батальйону УПП м. Краматорську та Словянська лейтенанта поліції ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Брежнев