Справа № 308/6468/14-а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року № 876/2989/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної автомобільної інспекції Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області, інспектора Відділу державної автомобільної інспекції Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області ОСОБА_7, Державної казначейської служби України про визнання дій та бездіяльності неправомірними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Відділу державної автомобільної інспекції Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області, інспектора цього відділу ОСОБА_7, Державної казначейської служби України, в якому з врахуванням уточнення позовних вимог просила: визнати протиправними дії інспектора ОСОБА_7; продовжити строк притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 140 КУпАП інспектора ОСОБА_7; визнати протиправною бездіяльність Відділу державної автомобільної інспекції Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області; відшкодувати їй моральну і матеріальну шкоду за вимушений відрив від звичайних занять, а саме: за рахунок інспектора ОСОБА_7 15790,00 грн., з них 100,00 грн. витрати за нічне відвідування наркологічного диспансеру, 690 грн. за відрив від звичайних занять і 15000 грн. моральної шкоди; за рахунок Відділу державної автомобільної інспекції Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області 11214,00 грн., з них 1214,00 грн. за відрив від звичайних занять - затрачений час на службове розслідування, відвідування відповідача та судів і 10000,00 грн. моральної шкоди.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії інспектора Відділу державної автомобільної інспекції Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області ОСОБА_7 при оформленні дорожньо-транспортної пригоди за участі ОСОБА_1; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова мотивована тим, що протиправність дій інспектора ОСОБА_7 при оформленні дорожньо-транспортної пригоди за участі ОСОБА_1 була встановлена за результатами службового розслідування, внаслідок чого його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме оголошено зауваження за неякісне оформлення адміністративних матеріалів, отже, на думку суду, ОСОБА_7. фактично погодився з висновками службового розслідування. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов в частині визнання протиправними дії інспектора ОСОБА_7 слід задовольнити. Водночас суд вважає, що позивач не надала належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення її прав з боку саме Відділу державної автомобільної інспекції Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області і в чому полягає така протиправність. А вчинення протиправних дій посадовими особами Відділу, на думку суду, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій самого Відділу як установи. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити. Також суд відмовив у задоволенні позовної вимог про продовження строку притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ст. 140 КУпАП, оскільки юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень. Крім того, суд дійшов висновку, що не підлягають до задоволення позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди та матеріальної шкоди за вимушений відрив від звичайних занять, оскільки позивач не надала жодного належного та допустимого доказу про заподіяння їй такої шкоди та наявності причинного зв'язку між діями відповідачів і її моральними переживаннями, а також позивачем не надано жодних доказів в обґрунтування розміру заявленої до відшкодування моральної шкоди.

Постанову в частині відмови у задоволенні позову оскаржила позивач, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки суд неповно з'ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить змінити постанову, а саме: визнати протиправними дії інспектора ОСОБА_7; визнати протиправною бездіяльність Відділу державної автомобільної інспекції Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області; відшкодувати їй моральну шкоду 15000 грн. за рахунок інспектора ОСОБА_7 і 10000,00 грн. за рахунок Відділу державної автомобільної інспекції Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскільки дії інспектора ОСОБА_7 визнано протиправними, то такі дії апріорі заподіяли їй моральну шкоду. Зокрема, позивач стверджує, що необхідність в зв'язку з протиправними діями відповідача протягом тривалого часу відвідувати правоохоронні органи і суди для дачі пояснень призводила до нервових напружень, переживань і душевних страждань. Також позивач зазначає, що оскільки інспектор ОСОБА_7. є працівником Відділу державної автомобільної інспекції Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області, а також під час проведення службового розслідування за її заявою було встановлено наявність протиправних дій інших працівників цього відділу, до яких були вжиті дисциплінарні заходи, то, на її думку, дані обставини є беззаперечним свідченням протиправності дій самого Відділу. Крім того, на думку позивача, протиправна бездіяльність Відділу виразилась у порушенні вимог п. п. 6, 12 ст. 10 Закону України «Про міліцію», відповідно до якого міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана виявляти причини й умови, що сприяють вчиненню правопорушень, вживати в межах своєї компетенції заходів до їх усунення, забезпечувати в межах своєї компетенції безпеку дорожнього руху, додержання законів, правил і нормативів у цій сфері.

Постанова в частині задоволення позову не оскаржена, тому не переглядається в апеляційному порядку відповідно до положень ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України та з врахуванням роз'яснень, що містяться в п. п. 13.1, 13.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі». Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не просить задовольнити позовні вимоги про продовження строку притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 140 КУпАП інспектора ОСОБА_7 та відшкодування їй матеріальної шкоди за вимушений відрив від звичайних занять, а тому постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо цих вимог апеляційний суд також не переглядає.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, 04.06.2012 року близько 00.14 год., проїжджаючи неподалік будинку № 75 по вул. Дендеші в м. Ужгороді автомобілем марки ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_1 пошкодила переднє праве колесо автомобіля. Її батько ОСОБА_3, який в цей час знаходився разом з нею у автомобілі, про вказану подію повідомив чергову частину Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області.

На місце події був направлений інспектор з дізнання Відділу державної автомобільної інспекції Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області ОСОБА_7., який встановив, що причиною пошкодження автомобіля стало неналежне дорожнє покриття, сфотографував місце події та оформив необхідні документи щодо фіксації вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Також 05.06.2012 ОСОБА_7. склав стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії АОІ №135548 за порушення нею правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

ОСОБА_1 оскаржила такі дії інспектора, подавши 06.06.2012 року до керівництва Відділу державної автомобільної інспекції Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області заяву про проведення службового розслідування за цим фактом. Також голова правління «Закарпатського об'єднання захисту прав споживачів» ОСОБА_3 звернувся із скаргою щодо неправомірних дій окремих працівників Відділу державної автомобільної інспекції Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області.

За результатами службового розслідування, проведеного Відділом внутрішньої безпеки управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області, 12.09.2012 року був складений відповідний висновок, в якому було, зокрема, зазначено про встановлення протиправних дій окремих співробітників Відділу державної автомобільної інспекції Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області щодо оформлення матеріалів зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця події, а саме ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7., а також було вирішено скерувати на адресу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області подання щодо вирішення питання про накладення дисциплінарних стягнень на вказаних осіб.

За результатами розгляду матеріалів службового розслідування наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області від 16.10.2012 року № 1015 ОСОБА_7. було оголошено зауваження, а щодо ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 вжиті заходи попереджувального характеру.

Тобто в даному випадку підтверджено протиправність дій зазначених працівників Відділу державної автомобільної інспекції Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області щодо оформлення матеріалів зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди відносно ОСОБА_1

Водночас, як правильно зазначив суд першої інстанції, позивач не надала жодних належних пояснень і доказів того, в чому полягала протиправна бездіяльність саме Відділу державної автомобільної інспекції Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області у спірному випадку, а саме щодо дорожньо-транспортної пригоди,що мала місце 04.06.2012 року, і в який спосіб така бездіяльність порушує її права.

При цьому, встановлення протиправності в цьому випадку дій окремих працівників Відділу не є достатньою та безумовною підставою для висновку про протиправність дій чи бездіяльності Відділу як установи.

Щодо твердження позивача про те,що протиправна бездіяльність Відділу полягає у порушенні ним вимог п. п. 6, 12 ст. 10 Закону України «Про міліцію», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин і якими було передбачено, що міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана виявляти причини й умови, що сприяють вчиненню правопорушень, вживати в межах своєї компетенції заходів до їх усунення, забезпечувати в межах своєї компетенції безпеку дорожнього руху, додержання законів, правил і нормативів у цій сфері, колегія суддів зазначає наступне.

Зазначеними нормами було встановлено загальні обов'язки органів міліції в галузі безпеки дорожнього руху. Однак ОСОБА_1 не надала жодних пояснень та доказів того, яку саме конкретно бездіяльність Відділ державної автомобільної інспекції Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області допустив у спірному випадку щодо ситуації із зазначеною вище дорожньо-транспортною пригодою.

Щодо вимоги позивача про відшкодування їй моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Як роз'яснено у п. п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», позивач повинен зазначити у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Однак, як правильно встановив суд першої інстанції, ОСОБА_1 не довела, що зазначеними вище діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду, а саме не надала належних пояснень доказів того, в чому полягає моральна шкода, якими доказами вона підтверджується (наявність душевних переживань, погіршення стану здоров'я тощо), наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями (бездіяльністю) відповідачів та заподіянням їй шкоди, з яких міркувань вона виходить, визначаючи розмір моральної шкоди тощо. Водночас з врахуванням наведеного вище колегія суддів зазначає, що сам по собі факт протиправної поведінки відповідача не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 березня 2016 року у справі № 308/6468/14-а за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної автомобільної інспекції Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області, інспектора Відділу державної автомобільної інспекції Ужгородського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області ОСОБА_7, Державної казначейської служби України про визнання дій та бездіяльності неправомірними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 20.11.2017 року