Справа № 607/12751/16-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 листопада 2017 року м. Київ К/800/36921/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швед Е.Ю., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року

у справі № 607/12751/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просив визнати протиправні дії та зобов'язати поновити виплату пенсії.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, яка призначена 07 вересня 1999 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області поновити та виплатити ОСОБА_1 призначену пенсію за вислугу років з 07 вересня 1999 року відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» із 11 травня 2016 року.

Адміністративний позов в частині вимог про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області поновити та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01 липня 2015 року по 10 травня 2016 року залишено без розгляду.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий за подання позовної заяви у розмірі - 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга відповідача, в якій він, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції, скасувати ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області діяло відповідно, у спосіб та на підставі чинного законодавства та не вбачає у своїх діях будь-яких ознак порушення прав позивача на пенсійне забезпечення.

Як видно з оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, позивач з 07 вересня 1999 року перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 01 січня 2015 року за заявою про виїзд на постійне проживання в Італію позивачу пенсійний орган припинив виплату пенсії.

17 жовтня 2016 року позивачем подано заяву до пенсійного органу про поновлення виплати раніше призначеної пенсії за вислугу років з 01 липня 2015 року.

Проте, листом від 26 жовтня 2016 року за № 574/к-11 пенсійний орган відмовив позивачу в задоволенні заяви оскільки, відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії звільненим зі служби особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, не призначаються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України № 1058-ІV) виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 51 Закону України № 1058-ІV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Ч. 1 ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсії звільненим зі служби особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, не призначаються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 р. п. 2 ч. 1. ст. 49, друге речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Зазначені положення Закону №1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення.

Конституційний суд України дійшов висновку, що держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати громадянам право на соціальний захист незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Отже, з дня набрання чинності Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. Тобто, з 07 жовтня 2009 року пенсійний орган зобов'язаний відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновком Верховного суду України, викладеного в його рішеннях, зокрема, у постанові від 12 травня 2015 року у справі №21-180а15 та у постанові від 06 жовтня 2015 року у справі №21-2419а15.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, дійшов правильного та обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову оскільки, пенсійний орган діяв не в межах повноважень та не у спосіб передбачений законом та Конституцією України.

Доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи, порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення щодо того, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку з ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у справі № 607/12751/16-а .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Ю. Швед