Справа № 821/1245/17
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1245/17
Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кузьменко Н.А.,

при секретарі Рябчич А.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

третьої особи ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Судоверф Галс до Херсонської митниці Державної фіскальної служби України в особі інспектора митного поста «Херсон-Порт» ОСОБА_8, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - фізична особа-підприємець ОСОБА_7 про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів, -

встановив:

18 серпня 2017 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю Судоверф Галс (далі позивач, ТОВ «Судоверф «Галс» ) до Херсонської митниці Державної фіскальної служби України (далі відповідач, Херсонська митниця ДФС), третя особа без самостійних вимог на предмет спору - фізична особа-підприємець ОСОБА_7 про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів, а саме:

- визнати протиправними дії інспектора митного поста Херсон-порт (ВМО №1) Херсонської митниці ДФС ОСОБА_9 щодо прийняття рішень про коригування митної вартості товарів №UA508120//2 від 04.08.2017 року та про відмову у митному оформленні та випуску товарів за митною декларацією UA50812.2017.003630 від 04.08.2017 року №UA508120/2017/00008 від 04.08.2017 року;

- скасувати рішення інспектора митного поста Херсон-порт (ВМО №1) Херсонської митниці ДФС ОСОБА_9 про коригування митної вартості товарів №UA508120//2 від 04.08.2017 року та про відмову у митному оформленні UA508120/2017/00008 від 04.08.2017 року;

- зобовязати Херсонську митницю ДФС здійснити митне оформлення та випуск товарів до митного оформлення у відповідності до митної декларації UA50812.2017.003630 від 04.08.2017 року на підставі поданих декларантом документів.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач зазначив, що статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору. Позивач вважає, що метод визначення митної вартості за ціною договору є пріоритетним, а тому при контролі правильності визначення митної вартості товарів перш за все органом доходів і зборів мають бути здійснені всі передбачені законом заходи для застосування основного методу. За наявності сумнівів щодо повноти відомостей та документів, що подані декларантом для підтвердження митної вартості, митний орган має витребувати необхідні додаткові документи та вжити інші заходи для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості. Товариство стверджує, що для підтвердження заявленої митної вартості товару ним надано до Херсонської митниці всі необхідні документи, передбачені ст. 53 МК України, а саме ті які ідентифікують оцінюваний товар та містять достовірні дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товарів, яка підлягає сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України, а тому відповідачем необґрунтовано відмовлено в застосуванні першого методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту). З наведеного позивач робить висновок про наявність підстав для постановлення судового рішення про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості товарів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримував, посилаючись на обставини викладені в адміністративному позові.

Відповідач подав до суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнає з таких підстав. Декларантом обрано основний метод визначення митої вартості товару за ціною товару щодо товарів, які імпортуються. Відповідно до вимог ч.4 ст.58 МКУ під митною вартістю товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту розуміється ціна, що була сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну. Однак, товариством задекларовано товар, який не є обєктом купівлі-продажу, натомість цей товар є інвестицією, що внесена до уставного капіталу ТОВ «Судоверф «Галс». Таким чином, до товару не можливо застосувати основний метод визначення митної вартості. Відповідач повідомив, що зазначений в митній декларації товар в період 2014-2015 років перебував у митних режимах тимчасового ввезення, переробки на митній території України, реекспорту, оформлення в які здійснено митними деклараціями ІМ31АА№/2014/1255 від 18.04.2014 року; ІМ51АА№/2014/1367 від 29.04.2014 року; ІМ31АА№508040000/2015/1975 від 24.04.2015 року; ІМ51АА№/2015/2089 від 30.04.2015 року; ЕМ11АА№/2015/2748 від 13.10.2015 року митна вартість товару у зазначених митних деклараціях складала 970 тис. доларів США. Товариству запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, але листом від 04 серпня 2017 року декларант повідомив, що такі документи у нього відсутні. Митну вартість товару скориговано та визначено за резервним методом, на підставі ст.64 МКУ. Висновки експертизи про вартість майна від 25 листопада 2016 року, складений ПП ПКФ «Експерт», на які посилається позивач, складені в рамках провадження про порушення митних правил з метою обчислення суми адміністративного стягнення та винесення постанови, а не з метою здійснення митної оцінки передбаченої МКУ. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що оскаржуване рішення та картка відмови є правомірними й відповідають вимогам законодавства, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували з підстав викладених в письмових запереченнях, з урахуванням додаткових заперечень від 15 листопада 2017 року.

Третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав позицію позивача та просив задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

04 серпня 2017 року позивач подав до відділу митного оформлення №1 митного поста «Херсон-порт» митну декларацію №UA508120/2017/003630 для здійснення митного оформлення товару «недобудований корпус яхти деревяний, проекту «ИМПЕРИЯ» (габаритні розміри: довжина 45,9 м; ширина -8,47 м; висота надводного борту -1,5 м; водотоннажність повна 286 т.) з комплектуючими та обладнанням», ціна товару 7580000 грн.

Разом з декларацією митному органу надано наступні документи: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з викладеними відомостями про ТОВ «Судноверф «Галс»; нотаріально посвідчений Опис документів, що надаються державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи»; витяг з реєстру осіб, які здійснюють операції з товарами у Херсонській митниці ДФС; договір доручення на надання послуг по декларуванню товарів від 27.07.2017 року; витяг з реєстру митних брокерів; рішення про входження до складу засновників (учасників) ТОВ «Судоверф «Галс» від 18.04.2017 року; протокол №1 загальних зборів Засновників (Учасників) ТОВ «Судоверф «Галс» від 10.05.2017 року; рішення №2 Засновника (Учасника) ТОВ «Судоверф «Галс» від 10.05.2017 року; протокол №2 загальних зборів Засновників (Учасників) ТОВ «Судоверф «Галс» від 22.05.2017 року; угода від 16.06.2017 року; інформаційний лист інвестора від 27.07.2017 року; статут ТОВ «Судоверф «Галс»; висновок про вартість майна від 25.11.2016 року; постанова Апеляційного суду Херсонської області від 05.04.2017 року; проформу-інвойсу від 01.08.2017 року; платіжне доручення №57 від 31.07.2017 року.

04 серпня 2017 року відповідачем на адресу позивача направлено повідомлення про надання додаткових документів на підтвердження митної вартості товару.

Митним брокером ОСОБА_7 третьою особою по справі, на повідомленні зазначено, що всі необхідні документи, передбачені ст.53 МКУ, необхідні для підтвердження числових значень складових митної вартості товарів заявлених до митного оформлення.

04 серпня 2017 року відповідачем сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення №UA508120/2017/00008, в якій зазначено, що заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано у звязку з тим, що документи надані для підтвердження митної вартості не містять усіх необхідних даних та не всі відомості і розрахунки підтверджені.

Декларантом, на думку відповідача, заявлено не повні відомості про митну вартість товару, як наслідок, митну вартість визначено за другорядним методом відповідно до ст.64 МКУ на підставі інформації, яка наявна у митного органу, а саме митна декларація №50804000/2015/001975 від 24.04.2015 року.

04 серпня 2017 року відповідачем прийнято рішення про корегування митної вартості товарів №UA508120/2017/000004/2, яким збільшено митну вартість товару з 7580000 грн до 25109179,44 грн.

Митну вартість товару визначено шляхом співставлення заявленої підприємством вартості товару з вартістю аналогічного товару з абсолютно ідентичними показниками, яка становить 970000 доларів США.

Позивач не погоджується з розміром скорегованої митної вартості, посилаючись на висновок про вартість майна від 25 листопада 2016 року, складений ПП ПКФ «Експерт» за замовленням Херсонської митниці ДФС.

При вирішенні спору суд враховує наступне.

Згідно ст. 49 МКУ митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 53 МКУ у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Товар «корпус вітрильно-моторної яхти «Імперія» раніше неодноразово заявлявся у митні режими відмінні від режиму імпорту з іншою митною вартістю: ІМ31АА №/2014/1255 від 18 квітня 2014 року (тимчасове ввезення); ІМ51АА №/2014/1367 від 29 квітня 2014 року (переробка на митній території України); ІМ31АА №508040000/2015/1975 від 24 квітня 2015 року (тимчасове ввезення); ІМ51АА №/2015/2089 від 30 квітня 2015 року (переробка на митній території України); ЕК11АА №/2015/2748 від 13 жовтня 2015 року (реекспорт). Митна вартість товару у зазначених митних деклараціях складала 970 тис. доларів США.

04 серпня 2017 року до митного оформлення подано митну декларацію типу ІМ40АА №508120/2017/003630 для здійснення митного оформлення товару «недобудований корпус яхти деревяний, проекту «ИМПЕРИЯ» (габаритні розміри: довжина 45,9 м; ширина -8,47 м; висота надводного борту -1,5 м; водотоннажність повна 286 т.) з комплектуючими та обладнанням», заявленою митною вартістю 7580000 грн.

Митною вартістю товарів, що ввозяться в Україну відповідно до митних режимів, відмінних від режиму імпорту, є ціна товару, зазначена у рахунку-фактурі чи рахунку-проформі. Визначення митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України та поміщуються в митні режими, відмінні від режиму імпорту (крім митного режиму транзиту) зі справлянням митних платежів, здійснюється відповідно до глави 9 цього Кодексу (ч.1 ст.65 МКУ).

Відповідно до ст.55 МКУ митну вартість товару скориговано та визначено за резервним методом, відповідно до ст.64 МКУ на підставі наявної у митного органу інформації, а саме митної декларації №508040000/2015/001975 від 24 квітня 2015 року.

Митна вартість у попередніх деклараціях в режимі переробки на митній території України була заявлена декларантом на рівні 970000 доларів США, тому митний орган скоригував митну вартість 25109179,44 грн, шляхом простого множення 970000 доларів США на офіційний курс долара США до української гривні.

Відповідно до статуту ТОВ «Судоверф «Галс» засновниками (учасниками) товариства є громадянка України ОСОБА_10 та «LUXURIOUS SHIPPING LIMITED», юридична особа у відповідності з законодавством острова Мен, зареєстрована 09.08.2007 року Державним регістром Компанія о. Мен, №001270V, адреса: 12 Маунт Хевлок, Дуглас, о. Мен, ІМ12QG.

З митної декларації вбачається, що відправником товару є «LUXURIOUS SHIPPING LIMITED», 12 Mount Havelock, Douglas, Isle of Man, IM12QG, а одержувачем товару є ТОВ «Судоверф «Галс».

Для цілей цієї Угоди особи вважаються пов'язаними між собою, тільки якщо:

a) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного;

b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу;

c) вони є роботодавцем і працівником;

d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них;

e) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого;

f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою;

g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу;

h) вони є членами однієї й тієї самої сім'ї (пункт 4 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року).

Судом встановлено, що позивач з продавцем (відправником) товару («LUXURIOUS SHIPPING LIMITED», 12 Mount Havelock, Douglas, Isle of Man, IM12QG) є пов'язаними особами, оскільки вони юридично визнані партнерами по бізнесу, відповідно до пункту 4 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року.

Окремо суд зазначає, що 70% корпоративних прав та обовязків ТОВ «Судоверф «Галс» ОСОБА_10 подарувала «LUXURIOUS SHIPPING LIMITED» (а.с. 59).

22 травня 2017 року до статуту ТОВ «Судоверф «Галс» внесено зміни та за рахунок внесків учасників створено статутний капітал в розмірі 10928671 грн, з яких 7580000 грн є внеском «LUXURIOUS SHIPPING LIMITED» у вигляді недобудованого корпуса яхти деревяної з комплектуючими та обладнанням.

16 червня 2017 року між «LUXURIOUS SHIPPING LIMITED», ТОВ «Херсонська верф «Дніпро» в особі директора ОСОБА_10 та ТОВ «Судоверф «Галс» в особі директора ОСОБА_10 укладено угоду, за якою ТОВ «Херсонська верф «Дніпро» отримує зі складу Херсонської митниці ДФС корпус яхти та передає його на балансовий облік ТОВ «Судоверф «Галс», останнє здійснює митне оформлення товару в митному режимі імпорту (а.с.63).

Позивач, на підтвердження ринкової вартості товару надав висновок про вартість майна ПП ПКФ «Експерт» від 25 листопада 2016 року. Відповідно до даного висновку, обєктом оцінки є «недобудований корпус яхти деревяний (довжина 45,9 м. ширина -8,47 м. висота надводного борту -1,5 м. підйомна вага -165 т. водотоннажність повна -286 т.) з комплектуючими та обладнанням»; метою оцінки є визначення ринкової вартості майна для подальшого вчинення дій, повязаних з оцінюваним майном в рамках діючого законодавства України; дата оцінки 15 листопада 2016 року та дата підготовки звіту 25 листопада 2016 року; термін чинності висновку шість місяців; ринкова вартість оцінюваного обєкта на дату оцінки складала 7580000 грн.

До митного оформлення товар надано 04 серпня 2017 року, а термін чинності висновку від 25 листопада 2016 року сплив 25 травня 2017 року.

Суд встановив, що метою оцінки 25 листопада 2016 року було визначення ринкової вартості майна для подальшого вчинення дій, повязаних з оцінюваним майном в рамках діючого законодавства України, а не визначення митної вартості майна для митного оформлення в режимі імпорту, як наслідок така оцінка не може прийматись до уваги при розгляді даної справи.

Отже, у Херсонської митниці існував обґрунтований сумнів у достовірності поданих декларантом відомостей стосовно ціни товару, а тому у відповідача були в наявності підстави для витребування у позивача додаткових документів на підтвердження числових складових митної вартості товару.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч.3 ст.53 МКУ).

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Положення ст. 54 Митного кодексу України визначають, що контроль правильності визначення митної вартості здійснюється митним органом шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Зокрема п. 1 ч. 5 ст. 54 встановлено право органу доходів і зборів упевнюватися в достовірності або точності будь якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до пунктів 12, 13 ст. 58 Митного кодексу України, той факт, що продавець і покупець пов'язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів. За наявності достатніх підстав вважати, що відносини вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

Крім того, за наявності таких обґрунтувань та підстав вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість сумнівів, як передбачено ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, орган доходів і зборів, має витребувати у декларанта додаткові документи, передбачені цим пунктом для підтвердження чи спростування такого впливу.

При цьому слід зазначити, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Наведена позиція визначена Верховним Судом України в постанові від 02.06.2015р. в справі №21-498а15, які згідно зі статтею 244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

На підставі ч.3 ст.53 МКУ декларанту було запропоновано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

У відповідь ФОП ОСОБА_7, уповноважений представник позивача при митному оформленні товарів, повідомив, що надав всі наявні документі та інших додаткових документів надано не буде.

Згідно із ч. 2 ст. 51 МКУ митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Так, згідно з положеннями глави 9 МКУ, зокрема, згідно з ч. 1 ст. 57 МКУ, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

В результаті аналізу доданих документів встановлено, що складова митної вартості, документально підтверджена не була.

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч.1 ст.54 МКУ).

04 серпня 2017 року митну вартість товару скориговано та оформлено рішення про коригування митної вартості товарів №UA508120/2017/000004/2, а також картку відмови №UA508120/2017/00008 в митному оформленні митної декларації UA50812.2017.003630 від 04.08.2017 року.

Причинами прийняття спірного рішення та картки відмови є не підтвердження митної вартості товару документально, а саме: документи надані декларантом для підтвердження митної вартості не містять усіх необхідних даних та не всі відомості та розрахунки підтверджено.

Відповідно до ч.1 ст. 58 МКУ метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Оскільки декларантом документально не підтверджено вартісні показники складових митної вартості, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовано.

Метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо ідентичних товарів відповідачем не було застосовано, так як відсутня можливість ідентифікувати товари, що оцінюються за всіма ознаками ідентичних товарів.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовано, так як відсутня інформація про ціни угод стосовно ідентичних товарів.

Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосовано, так як відсутня інформація щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості.

Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не застосовано, так як відсутня інформація щодо складових для обчислення вартості товару.

У зв'язку з відсутністю можливості застосування попередніх методів Херсонською митницею, при здійсненні митної оцінки товару, задекларованого позивачем, застосований резервний метод.

Оскільки товариством належні документи для підтвердження митної вартості надано не було, це дало підстави для визначення митної вартості товару у спосіб, передбачений ст.57,64 МК України, з урахуванням отриманої в установленому порядку інформації. При цьому митниця обґрунтувала та довела неможливість послідовного застосування попередніх методів визначення митної вартості та зазначила у своєму рішенні номер та дату митної декларацій (№508040000/2015/001975 від 24.04.2015 року), яку було взято за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про правомірність коригування Херсонською митницею митної вартості задекларованого товару.

Аналогічна позиція щодо застосування норм матеріального права наведена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 29.10.2015 року № К/800/34282/15.

Також, відповідно ч. 7, ч. 8, ч. 9 ст. 55 МКУ у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Позивач приписами ст.55 МКУ не скористався, доказів протилежного сторони суду не надали.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA508120/2017/000004/2 від 04.08.2017 року є правомірним та не підлягає скасуванню, оскільки Херсонською митницею на законних підставах за умови не надання позивачем додаткових документів, які б підтверджували повні відомості щодо підтвердження числових значень складових митної вартості, було застосовано шостий резервний метод визначення митної вартості товару та виявлено, що вартість такого товару була позивачем занижена, а також встановлено вартість за одиницю аналогічного товару.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то суд вважає, що вона також не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МКУ орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як свідчить текст картки відмови в ній зазначено причину відмови у митному оформлення (випуску) товарів, а саме прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товару, а також порядок оскарження зазначеної картки. При цьому, у картці відмови вказано повний перелік документів, якими посадові особи митниці керувались при їх прийнятті.

Враховуючи наведене, суд вважає, що підстави для визнання протиправною та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації №UA508120/2017/00008 від 04 серпня 2017 року відсутні, як відсутні й підстави для зобовязання відповідача здійснити митне оформлення та випуск товарів до митного оформлення у відповідності до митної декларації UA50812.2017.003630 від 04.08.2017 року на підставі поданих декларантом документів.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Оцінка судом обставин справи базується на наданих доказах, їх належності та переконливості, в поєднанні з принципами КАС України.

Як передбачає ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обовязковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно п.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України» (Заява N 22750/02§42) суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з'ясування всіх обставин у справі (ч.4,5 ст.11, ч.2 ст. 69, ч.5 ст.71 КАС України). Обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він як відповідач заперечує адміністративний позов (ч.2 ст. 71 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали", а якщо такі приписи відповідач без поважних причин не виконує, то "суд вирішує справу на основі наявних доказів" (ч. 4,6 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивач належними доказами не підтвердив правомірність своїх вимог, натомість наявні в матеріалах справи докази дають суду підстави для висновку про правомірність дій відповідача.

На підставі вимог частини 3 статті 160 КАС України, в судовому засіданні 16 листопада 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 14, 71, 86, 94, 158 163 КАС України, суд, -

постановив:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Херсонський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги на постанову суду одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддею 21 листопада 2017 року.

Суддя Кузьменко Н.А.

кат. 5.2.2.