Справа № 761/7008/17
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 761/7008/17 Головуючий у 1-й інстанції: Юзькова О.Л. Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

13 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

при секретарі: Тищенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 24.05.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності та настанням ІІІ групи інвалідності внаслідок виконання службових обов'язків.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.05.2017 вищевказаний адміністративний позов задоволено, визнано протиправним рішення Головного управління Національної поліції в Київській області, оформлене листом від 28.07.2016 № 29/м-459, про відмову здійснити виплату одноразової грошової допомоги позивачу, встановленого законом для працездатних осіб, у зв'язку із встановленням йому інвалідності ІII групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судове засідання - 13.11.2017 з'явилась представник відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебував на службі в системі МВС з 2008 року по 2016 рік, та, відповідно до свідоцтва про хворобу ОСОБА_2 № 174/ЗВ від 11.04.2016 йому встановлений діагноз і постанова ВПК про причинний зв'язок травми, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків внаслідок перенесеної ЗЧМТ (2013 рік струс головного мозку) у вигляді дисциркулярної після травматичної енцефалопатії ІІ ст. з лівобічною пірамідною недостатністю, стійким церебрастенічним, вестибулярним синдромами. Антено-невротичний синдром. Після травматичний церебральний арахноїдит з ліквородинамічними порушеннями, частими ацефаліями. Крім того, інші вказані в цьому свідоцтві захворювання позивача, пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 22-23).

Військово-лікарська комісія дійшла до висновку про непридатність позивача до військової служби в мирний час та обмежено-придатним у воєнний час.

Згідно Виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією вбачається, що позивачу проведений первинний огляд 16.06.2016 та встановлено третю групу інвалідності з 15.06.2016, причина інвалідності - травма, пов'язана з виконанням службових обов'язків. При чому, діагноз МСЕК визначає наслідки перенесеної в 2013 році закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку у вигляді вказаних в діагнозі МСЕК захворювань.

Довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності серії АГ №0007418 від 16.06.2016 вказує на втрату професійної працездатності у позивача - 40%, причина втрати якої: травма, пов'язана з виконанням службових обов'язків.

Довідка до акта МСЕК серії АВ за 0198443 від 16.06.2016 свідчить про встановлення позивачу з 15.06.2016 третьої групи інвалідності, причина інвалідності - травма, пов'язана з виконанням службових обов'язків.

Оскільки позивачу визначено ІІІ групу інвалідності і він втратив 40% працездатності, травми отримав під час виконання ним службових обов'язків, позивач звернувся із заявою до відповідача про виплату одноразової грошової допомоги.

Головне управління Національної поліції в Київській області своїм листом за № 29/м-459 від 28.07.2016 відмовило у такій виплаті, посилаючись на положення ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» та вказуючи, що на даний час законодавством не передбачена виплата одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, які отримали травму під час проходження служби в органах внутрішніх справ України, пов'язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю.

Позивач, вважаючи такі дії протиправними, відмову необґрунтованою, а свої законні права порушеними, звернувся з даним позовом до суду.

Згідно із частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною шостою статті 23 Закону України «Про міліцію» № 565-XII від 20.12.1990 встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» Кабінет Міністрів України постановою № 850 від 21.10.2015 затвердив «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції».

Положеннями підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850 від 21.10.2015 передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно довідки до акта МСЕК серії АВ за 0198443 від 16.06.2016 позивачу з 15.06.2016 встановлено ІІІ групу інвалідності, причина інвалідності - травма, пов'язана з виконанням службових обов'язків.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 від 21.10.2015 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності ІII групи.

Пунктами 7 - 9 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги. МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Розділом XI прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» №580-VІІІ (із змінами) встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію».

Отже, ст.23 Закону України «Про міліцію» передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала навіть після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, яке мало місце в період її проходженні що і було зазначено в довідці МСЕК.

Так як з 15.06.2016 у позивача виникло право на отримання грошової допомоги в зв'язку з встановленням йому як працівнику міліції третьої групи інвалідності, пов'язаної із виконанням службових обов'язків, він звернувся із заявою до відповідача з проханням провести йому виплату одноразової грошової допомоги.

Згідно частини другої ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно п. 1 р. ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, Положеннями Порядку № 850 та Порядку №4 передбачено, що: днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії; одноразова грошова допомога у разі встановлення інвалідності проводиться за останнім місцем служби, а тому заява (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності має бути подана працівником до органу за останнім його місцем служби.

Згідно ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі по тексту - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Аналогічні висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10.12.2013 (справа № 21-348а13 та № 21-420а13) та від 17.12.2013 (справа № 21-445а13).

Таким чином, Держава послідовно реалізує політику щодо соціального захисту працівників органів внутрішніх справ, а в подальшому й працівників Національної поліції, шляхом виплати їм одноразової грошової допомоги у розмірах, визначених законом, в разі визначення їм інвалідності через захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ чи поліції.

Виходячи з викладеного, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію» відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Вищезазначеною постановою також встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом України № 208-VIII від 13.02.2015 «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку № 707.

Колегія суддів зазначає, що призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 707 можливе лише за умови, що особа мала право на отримання такої допомоги до 12.03.2015, натомість з матеріалів справи вбачається, що позивач набув таке право у червні 2016 року, тобто після 12.03.2015, а тому розмір допомоги має бути визначений у відповідності із Законом № 565-XII від 20.12.1990, а саме: у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Крім того, Закон №565-ХІІ від 20.12.1990 втратив чинність 07.11.2015 у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 при цьому Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23.12.2015 № 900-VIII було внесено зміни, зокрема, в п. 15 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580, згідно яких право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580, за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги на умовах, передбачених Законом України «Про міліцію», тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, натомість відповідач не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу у зв'язку із втратою працездатності та настанням ІІІ групи інвалідності внаслідок виконання позивачем службових обов'язків.

Доводи апелянта про те, що Головним управлінням не заперечувалось право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності, а було повідомлено позивача, що на момент звернення із відповідною заявою не було передбачено виплати одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, які отримали травму під час проходження служби в органах внутрішніх справ України, при виконанні службових обов'язків, пов'язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьби із злочинністю, тому правових підстав вирішити питання про призначення одноразової грошової допомоги не було правових підстав є помилковими, виходячи з вищенаведеного.

З урахуванням вище викладеного та приписів ст. 159 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 24.05.2017 - без змін.

Ухвала набирає законної з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 20.11.2017.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна