Справа № 331/7983/17
Суддя: Світлицька В. М.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/331/254/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2017 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Світлицької В.М.

за участю секретаря Богач А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі адміністративну справу за позовом Олександрівського районного відділу у м. Запоріжжя Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про примусове видворення за межі України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Олександрівський РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області звернувся до суду з адміністративним позовом про примусове видворення за межі України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову зазначено, що 21.06.2015 року громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 прибув в Україну у приватних справах потягом через КПП «Харків Пасажирський», за паспортом СТ 3877003, виданим Р. ОСОБА_2 19.07.2012 року. Весь час мешкав за різними адресами в різних містах України. Останнє повідомлене місце його перебування за адресою: АДРЕСА_1. На даний час громадянин Р. ОСОБА_2 ОСОБА_3 з 18.09.2015 року знаходиться на території України з порушенням вимог п.п.2 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №150 від 12.02.2012 року. Згідно вказаної постанови іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі вїзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком вїзду. Проте, ОСОБА_3 своєчасно територію України не покинув, з його слів, у звязку з тим, що не мав грошей на квіток до країни походження. На даний час він має намір виїхати з території України до Р. ОСОБА_2. З питань продовження строку перебування на території України та оформлення посвідки на проживання до підрозділів ДМС, а також до центру зайнятості за одержанням дозволу на застосування праці ОСОБА_3 не звертався, так як не мав для цього законних підстав. 29.08.2017 р. відносно ОСОБА_3 Олександрівським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МЗП 134818 за ознаками правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, порушення іноземцями правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення 29.08.2017 року Олександрівським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області було винесено постанову серії ПН МЗП 134776 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., який сплачено 30.08.2017 року. 30.08.2017 року відповідно до статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Олександрівським РВ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області було прийняте рішення № 16 про примусове повернення з України громадянина Р. ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Громадянин ОСОБА_3 зобовязався добровільно виконати рішення про примусове повернення та покинути територію України у термін до 28.09.2017 року. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення громадянина Р. ОСОБА_2 ОСОБА_3, дії якого порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, супроводжувалося забороною щодо подальшого вїзду в Україну строком на 3 роки до 30.08.2020 року. Під час прийняття рішення про примусове повернення з України ОСОБА_3 було розяснено, що у випадку невиконання ним цього рішення, до нього буде застосоване примусове видворення, що передбачено ст. 30 Закону України «Про Правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Про прийняте рішення був повідомлений керівник Запорізької місцевої прокуратури №1 в Запорізькій області листом №2310-5986 від 30.08.2017 року. Другий екземпляр рішення про примусове повернення ОСОБА_3 отримав, з правами та наслідками невиконання вказаного рішення ознайомлений, про що у справі є розписка. До теперішнього часу громадянин Р. ОСОБА_2 ОСОБА_3 не виконав рішення № 16 Олександрівського РВ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області про примусове повернення від 30.08.2017 року, територію України не покинув, продовжує порушувати міграційне законодавство України. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина Р. Узбекистан СТ 3877003, виданий Р. ОСОБА_2 19.07.2012 року - примусово видворити за межі України та звернути постанову до негайного виконання.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені ст. 183-7 КАС України (в редакції Закону № 1379-VIII від 19.05.2016 р.)

Відповідно до ч. 8 ст.183-7 КАС України адміністративні справи, передбачені цією статтею, розглядаються судом за обовязкової участі сторін.

Представник Олександрівського РВ у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримв та просив суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову не заперечував.

Взявши до уваги пояснення представника позивача та ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в'їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні (п.7); іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом (п.8); іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку (п.9); іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, якщо інше не встановлено законом (п.10).

Відповідно до ст.9 вказаного Закону іноземці в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Реєстрація іноземців, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Ці правила не поширюються на осіб, які з наміром визнання їх біженцями в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні чи отримання притулку або тимчасового захисту, незаконно перетнули державний кордон України. (ст.16 Закону).

Відповідно до ст. 26 Закону іноземець може бути примусово повернутий в країну походження або третю країну, якщо його дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Згідно з ст. 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

При цьому, ст. 31 Закону визначає підстави, за яких заборонено примусове повернення та примусове видворення іноземця. Так, іноземці не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Відповідно до ст. 32 Закону іноземці та особи без громадянства, які відповідно до рішення суду підлягають примусовому видворенню за межі України, відшкодовують витрати, пов'язані з видворенням, в установленому законом порядку. Якщо зазначені іноземці та особи без громадянства не мають коштів для відшкодування витрат, пов'язаних із видворенням їх за межі України, видворення здійснюється за рахунок державного бюджету.

Відповідно до п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою КМУ від 15 лютого 2012 р. № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: 1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі вїзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком вїзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; 2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі вїзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком вїзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС; 3) на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі вїзду за візою, оформленою до 11 вересня 2011 року.

Згідно з Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Судом встановлено, що 21.06.2015 року громадянин ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 прибув в Україну у приватних справах потягом через КПП «Харків Пасажирський», за паспортом СТ 3877003, виданим Р. ОСОБА_2 19.07.2012 року, і мав право перебувати на території України протягом 90 днів, тобто до 19.09.2015 року.

Протягом вказаного строку громадянин ОСОБА_3 в установленому діючим законодавством України порядку не звертався із заявами про продовження строку перебування в Україні, про отримання посвідчення на постійне чи тимчасове проживання в Україні.

29.08.2017 року відносно громадянина Р. ОСОБА_2 ОСОБА_3 Олександрівським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МЗП 134818 за ознаками правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП, порушення іноземцями правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення 29.08.2017 року Олександрівським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області було винесено постанову серії ПН МЗП 134776 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 (пятсот десять) грн., який сплачено 30.08.2017 року

30.08.2017 року відповідно до статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Олександрівським РВ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області було прийняте рішення № 16 про примусове повернення з України громадянина Р. ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Громадянин ОСОБА_3 зобовязався добровільно виконати рішення про примусове повернення та покинути територію України у термін до 28.09.2017 року.

Під час прийняття рішення про примусове повернення з України ОСОБА_3 було розяснено, що у випадку невиконання ним цього рішення, до нього буде застосоване примусове видворення, що передбачено ст. 30 Закону України «Про Правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Про прийняте рішення був повідомлений керівник Запорізької місцевої прокуратури №1 в Запорізькій області листом №2310-5986 від 30.08.2017 року. Другий екземпляр рішення про примусове повернення ОСОБА_3 отримав, з правами та наслідками невиконання вказаного рішення ознайомлений, про що у справі є розписка.

До теперішнього часу громадянин Р. ОСОБА_2 ОСОБА_3 не виконав рішення № 16 Олександрівського РВ у місті Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області про примусове повернення від 30.08.2017 року, територію України не покинув, продовжує порушувати міграційне законодавство України.

Надалі, суд виходить з того, що відповідач є громадянином Р. ОСОБА_2, після закінчення передбаченого законодавством строку законного перебування на території України 90 днів (тобто після 19.09.2015 р.) перебуває на території України незаконно, оскільки з заявою про продовження строку перебування на території України в установленому порядку не звертався, посвідчення на постійне чи тимчасове проживання в Україні в установленому порядку не отримував. Жодних доказів на підтвердження законних підстав перебування на території України відповідач суду не надав.

Після прийняття рішення про примусове повернення відповідача з України, згідно з яким відповідач зобовязаний був покинути самостійно територію України в строк до 28.09.2017 р., він не оскаржував його до адміністративного суду, до теперішнього часу добровільно не виконав, поважних причин цього не повідомив та не підтвердив, що свідчить про можливість ухилення відповідача від виконання рішення про його примусове повернення і в подальшому.

Таким чином, суд вважає, що наявні підстави, передбачені ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» для примусового видворення відповідача з території України. Судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про те, що виконання рішення про примусове видворення відповідача буде становити для нього реальну загрозу його життю, свободі або здоров'ю чи призведе до інших негативних наслідків, які згідно з ст. 31 вказаного Закону є підставами для заборони щодо примусового повернення чи примусового видворення іноземця з території України в країну його походження.

Аналізуючи викладені обставини, зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для прийняття рішення про примусове видворення відповідача з території України.

На підставі п.5 ч.2 ст.256 КАС України, за заявою позивача, суд вважає необхідним допустити негайне виконання вказаної постанови суду.

Керуючись ст. 2, 8, 9, 11, 50, 159-162, 183-7, 186, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Олександрівського районного відділу у м. Запоріжжя Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області - задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина Р. Узбекистан СТ 3877003, виданий Р. ОСОБА_2 19.07.2012 року.

Допустити негайне виконання постанови суду.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня його проголошення, особами, які беруть участь у справі, але не присутні під час проголошення постанови, - в той же строк з моменту отримання копії постанови.

Оскарження постанови не зупиняє її негайного виконання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.М. Світлицька