Справа № 817/2034/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2017 р.Р і в н е 817/2034/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_2
про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_2 в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить:

-визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_2 щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

-зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників у ПАТ "Банк Михайлівський" для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування за вкладом згідно Договору №980-058-000221622 від 14.04.2016 "Суперкапітал (ОСОБА_1) " у гривні;

-зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_2 надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: 33024, м. Рівне, вул. 6-Гвардійська, 2/109 (ідентифікаційний № НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Банк Михайлівський" згідно Договору №980-058-000221622 від 14.04.2016 "Суперкапітал (ОСОБА_1) " у гривні.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що на його банківському рахунку, який був відкритий у встановленому законом порядку, знаходяться підтверджені належними доказами грошові кошти, які протиправно не були включені до суми гарантованої виплати. Враховуючи зазначене, позивач вважає, що кошти, які знаходяться на його рахунку, відкритому в ПАТ "Банк Михайлівський", є вкладом, а тому у Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" є всі підстави для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у відповідності до ст. 26, 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Позивач наполягає на тому, що сума грошових коштів підпадає під вищезазначені положення даного закону, і він відповідно повинен бути включений до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Тому бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "Банк Михайлівський" є протиправною. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач у поданих письмових запереченнях проти задоволення позовних вимог заперечив повністю. Зазначив, що Уповноважена особа Фонду була зобов'язана провести перевірку правочинів на предмет виявлення нікчемних, проінформувати сторони про нікчемність правочину та вжити заходів, направлених на повернення майна (коштів) банку переданого за таким нікчемним правочином, що і було зроблено. Зокрема, за результатами проведення такої перевірки було встановлено, що укладання договору відступлення права вимоги № 1805, договору відступлення права вимоги № 1 між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (Первісний кредитор) та ПАТ "Банк Михайлівський" (ОСОБА_1 кредитор) було здійснено з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного України та внутрішніх процедур Банку, а тому вказані правочини є нікчемними у відповідності до положень пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". За рахунок коштів, що були зараховані на рахунки ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на підставі нікчемних правочинів (договорів) 19.05.2016, тобто в день перерахування коштів, Товариство ініціювало повернення коштів по договорах позики, що були укладені банком в межах дії договору доручення № 1, укладеного банком 11.11.2014 з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр". Вказав, що на дату укладення договорів та здійснення нікчемних правочинів відносно банку діяла постанова №917/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку", затверджена Правлінням Національного банку України 22.12.2015, у відповідності до якої, враховуючи зміни викладені у постанові Правління Національного банку України від 27.04.2016 року №295/БТ, для ПАТ "Банк Михайлівський" встановлені обмеження в діяльності, в тому числі не здійснювати кредитні операції з юридичними особами в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями по обсягу зобов`язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам.

Зазначає, що укладений позивачем договір є двосторонній (без участі банку як повіреного) з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на суму 200 000 гривень, який по своїй природі не є вкладом в його розумінні, передбаченому Законом України "Про банк і банківську діяльність" та не прирівняний до вкладу відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг". Вважає, що гарантії Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не поширюються на ситуацію з позивачем, а кошти в сумі 200710,43 грн., зараховані 19.05.2016 на його рахунок на підставі нікчемного правочину, тому у суду відсутні правові підстави для зобовязання вчинити дії по включенню позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

В судове засідання сторони не прибули. Про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Судом не визнавалася обов'язковою участь сторін у судовому засіданні. За таких обставин, з урахуванням вимог ч.6 ст.12, ч.1 ст. 41 та ч.4 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе вирішити спір без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, та без здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що 14.04.2016 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" було укладено Договір №980-058-000221622 "Суперкапітал" (ОСОБА_1) (з виплатою процентів щомісячно), предметом якого стала передача позивачем у власність Товариству з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" коштів у сумі 100 000 гривень строком з дати укладення договору по 14.07.2016 року з виплатою процентів, які воно зобов'язалося повернути вкладнику. При цьому сторонами встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" сплачує позивачу проценти у безготівковій формі на його рахунок, відкритий у ПАТ "Банк Михайлівський", а саме: п/р №4601, код банку 380935, та відповідно повертає кошти позивачу у безготівковій формі на даний рахунок (а.с.11).

Поточний рахунок позивача №4601 було відкрито згідно умов Договору банківського рахунку "Поточний рахунок "Ощадний" від 14.04.2016 №980-058-000000718, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Михайлівський" (далі - Банк)(а.с.10).

Крім того, 14.04.2016 між позивачем та ПАТ "Банк Михайлівський" було укладено Договір про внесення змін до договору банківського вкладу (депозиту) "Суперкапітал (ОСОБА_1)" №980-058-000221622, предметом якого стала сплата банком процентів та суми вкладу на рахунок вкладника п/р №4601 в ПАТ "Банк Михайлівський" (а.с.13).

25.04.2014 між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Михайлівський" було укладено Додаткову угоду до договору №980-058-000221622 від 14.04.2016, згідно умов якої вирішено збільшити суму вкладу зі 100 000 гривень до 200 000 гривень (а.с.12).

Відповідно, на поточному рахунку позивача №4601 у ПАТ "Банк Михайлівський" знаходилися кошти у загальній сумі 200 000 гривень. Дана обставина підтверджується також квитанціями про зарахування коштів на рахунок у банку та випискою по особовим рахункам. Зокрема, як вбачається з таких квитанцій та виписки по особовим рахункам, на виконання умов договору банківського вкладу та додаткових угод до нього, 19.05.2016 грошові кошти у сумі 200 000 гривень, що обліковувались на поточному рахунку у Банку, які належать позивачу, були перераховані на рахунок позивача №4601 в ПАТ "Банк Михайлівський" (а.с.14-15).

18.05.2016 року між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (Первісний кредитор) та ПАТ "Банк Михайлівський" (ОСОБА_1 кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги №1805, згідно умов якого Первісний кредитор зобовязується відступити Новому кредитору права вимоги, належні Первісному кредитору, за кредитними договорами (із забезпеченням) з усіма додатковими угодами до них (Кредитні договори), укладеними з фізичними особами (Позичальники) права вимоги за якими належить Первісному кредитору (а.с.98).

19.05.2016 року між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (Первісний кредитор) та ПАТ "Банк Михайлівський" (ОСОБА_1 кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги №1, згідно умов якого Первісний кредитор зобов'язується відступити Новому кредитору права вимоги, належні Первісному кредитору, за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них (Основні договори), які укладені між Первісним кредитором та юридичними особами (Боржники) (а.с.101).

На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 року №14/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийнято рішення від 23.05.2016 року №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський", яким запроваджено тимчасову адміністрацію строком на один місяць, з 23.05.2016 року по 22.06.2016 року, включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - ОСОБА_3 та делеговано йому всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "Банк Михайлівський".

24.05 2016 року Уповноваженою особою Фонду було видано Наказ №27/1, згідно якого було створено Комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними (а.с.90).

01.06.2016 року за наслідками проведення даної перевірки комісією складено Акт №2, згідно якого виявлено, що Банком 19.05.2016 виконано платіжні документи Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-розрахунковий центр" з перерахування коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у сумі 1 298 015 973,74 грн., при цьому фінансових можливостей Товариства, зокрема залишку коштів, було недостатньо для проведення вищенаведених правочинів. Відтак, встановлено, що правочини відступлення прав вимоги є нікчемними (а.с.87-89).

ОСОБА_4 з Додатку 2 до Акту №2 від 01.06.2016 року ОСОБА_1 включено до переліку фізичних осіб, на рахунки яких 19.05.2016 здійснені перерахування коштів з п/р № 5802 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" у загальній сумі 200710,43 грн.(а.с.84).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 12.07.2016 року №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 року №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", яким розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і делеговано всі повноваження ліквідатора, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ОСОБА_3 строком на 2 роки, з 13.07.2016 року по 12.08.2018 року, включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.09.2016 року №1702 уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб змінено і делеговано всі повноваження ліквідатора, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ОСОБА_2, починаючи з 05.09.2016 року.

У зв`язку з тим, що під час дії тимчасової адміністрації позивачеві не було виплачено жодної суми відшкодування за укладеним договором банківського вкладу 19.07.2016, а в подальшому повторно, він звертався до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ "Банк Михайлівський" з відповідними заявами, в яких виклав обставини та правовідносини сторін, у тому числі необхідність повернення йому грошових коштів у розмірі 200 000 гривень. Окрім того, у даних заявах просив включити його до Переліку вкладників (клієнтів), які мають право на відшкодування коштів за вкладами (рахунками) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та подання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткової інформації по нього, як про особу, яка має право на відшкодування коштів у Банку, повідомити про підстави невиплати гарантованої суми відшкодування (а.с.16-17).

Листом від 26.08.2016 №3Г2(К)6747 за підписом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі представника за довіреністю ОСОБА_5, позивача повідомлено, що згідно ч.2 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобовязаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком потягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. В разі виявлення правочину, що є нікчемним, у відповідності до пп.1 ч.4 ст. 38 даного закону, Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за правочинами, зазначеними у частині 2 статті 38 Закону, про нікчемність цих правочинів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів. Повідомлено, що враховуючи вищезазначене, переказ коштів (транзакція), здійснена на рахунок позивача, є нікчемним (а.с.19).

Додатком до даного листа вказано Повідомлення про нікчемність правочину від 26.08.2016 № 3Г2(К)6747/1, відповідно до якого позивача повідомлено про визнання переказу коштів (транзакції), здійсненого ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 в сумі 200 000 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з Договором від 14.04.2016 №980-058-000221622" на рахунок №4601, що належать ОСОБА_1, а також переказу коштів (транзакції), здійсненого ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 в сумі 710,43 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по Договору від 14.04.2016 №980-058-000221622"на рахунок №4602, що належить ОСОБА_1 нікчемним (а.с.18).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Постановами Верховного Суду України від 16.02.2016 року у справі №826/2043/15, від 15.06.2016 року у справі №826/20410/14, які в силу вимог статті 244-2 КАС України є обов'язковими для врахування судом під час розгляду справ, встановлено, що спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не підпадають під юрисдикцію адміністративних судів, а підлягають розгляду господарськими судами.

Проте, суд приходить до висновку про наявність підстав для відступлення від правової позиції Верховного суду України з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Зокрема, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, спір набуває ознак публічно-правового за умов наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи та здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 3 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є обєктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є субєктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

ОСОБА_4 ч. 1 ст. 4 Закону №4452 основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Отже, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб.

Пункт 17 частини першої статті 2 цього Закону визначає, що уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. Після введення у банку тимчасової адміністрації, а також під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду реалізує свої повноваження, передбачені, зокрема, статтею 38 цього Закону, й діє як суб'єкт публічного права.

ОСОБА_4 ч. 1 ст. 54 Закону №4452 рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Пунктом 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" адміністративним судам роз'яснено, що спори, які виникають за участю Фонду у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, наведені норми права регламентують, що спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України від 06.11.1991 № 1798-XII господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Частиною 3 статті 2 Закону України від 14 травня 1992 року №2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 19 січня 2013 року визначено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

ОСОБА_4 із ч. 8 ст. 36 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який набрав чинності 21 березня 2012 року, дія Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" на банки не поширюється.

Оскільки судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ліквідація ПАТ "Банк Михайлівський" здійснюється на підставі постанови Правління Національного банку України в рамках Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яким в свою чергу, не передбачено порушення справи про банкрутство в господарському суді, то в даному випадку застосування Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до спірних правовідносин не підлягає.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до п. 3 ст.2 Закону № 4452 вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

У договорі строкового банківського вкладу (депозиту) від 14.04.2016 №980-058-000221622 та договору про внесення змін до нього сторонами погоджено, що банк сплачує проценти та суму вкладу на рахунки позивача в ПАТ "Банк Михайлівський" (підпункти 9,10 пункту 2.1 договору).

ОСОБА_4 з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року №4452-VI Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд) є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону №4452 передбачено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Частиною 2 статті 26 Закону №4452 визначено, що вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунка до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунка здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Частиною 1 статті 27 Закону передбачено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Частинами 2-3 Закону №4452 передбачено, що Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобовязання перед цим банком, що не виконане;4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий курєр" або "Голос України".

Пункти 1-3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, що затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року №14, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 року за №1548/21860 (надалі - Положення), визначають, що Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку. Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду: перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (далі - Перелік) (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 8, 11 частини четвертої статті 26 Закону. Переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів: 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону - подаються за структурою інформаційного рядка файла "N"; 7, 8 і 11 частини четвертої статті 26 Закону - подаються за структурою інформаційного рядка файла "М". Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (з урахуванням обмежень, визначених уповноваженою особою Фонду відповідно до частини другої статті 38 Закону), за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

Як закріплено у пунктах 2, 4 розділу IV Положення, протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду Переліку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування за Загальним Реєстром (частинами Загального Реєстру) та/або за Реєстром переказів, що є частиною Загального Реєстру, сформованим за результатами розгляду індивідуальних звернень до Фонду.

ОСОБА_4 пункту 6 розділу ІІІ Положення протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

У відповідності до системного тлумачення наведених норм законодавства вбачається, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників загального реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду загального реєстру.

Таким чином, питання про включення чи виключення з реєстру вкладників вирішується до моменту закінчення тимчасової адміністрації та прийняття рішення про ліквідацію банку.

Отже, згідно із вимогами цих норм, позивач як вкладник ПАТ "Банк Михайлівський", що має відкритий у цьому банку рахунок, та на який у встановленому договором порядку було зараховано кошти в якості повернених коштів за договором банківського вкладу, а також процентів нарахованих за таким договором, має гарантоване право на відшкодування суми вкладу разом із процентами у межах суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Сума коштів, що повернена на рахунок позивача в ПАТ "Банк Михайлівський" від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" складає 200710,43 грн. разом з нарахованими процентами. Матеріали справи свідчать про те, що зазначена сума дійсно наявна на рахунку позивача. Підставою для виплати цих коштів позивачу є включення його до Переліку вкладників та до Загального реєстру вкладників.

Таким чином, суд вважає, що позивач має підстави для включення інформації щодо нього до переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а відтак і до Загального реєстру відшкодувань вкладникам для здійснення виплат .

Суд не приймає посилання відповідача щодо нікчемності переказу коштів (транзакції), здійсненого ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 в сумі 200000 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з Договором від 14.04.2016 №980-058-000221622" на рахунок №4601, що належать ОСОБА_1, а також переказу коштів (транзакції), здійсненого ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 в сумі 710,43 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по Договору від 14.04.2016 №980-058-000221622"на рахунок №4602, що належить ОСОБА_1 з огляду на таке.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України, визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1ст. 203 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

ОСОБА_4 з ч. 2 ст. 38 Закону України №4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Отже, Законом України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб" прямо передбачено, що перевірка правочинів на предмет їх нікчемності повинна бути проведена протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

З матеріалів справи вбачається, що Договір №980-058-000221622 "Суперкапітал" (ОСОБА_1) (з виплатою процентів щомісячно) було укладено 14.04.2016 року, операції з перерахунку коштів на повернення коштів та оплати процентів згідно даного договору проведено19.05.2016 року, а процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" розпочато з 13.07.2016 року.

Відповідно, Договір №980-058-000221622 є дійсним, оскільки був укладений до початку процедури ліквідації Банку, а нікчемність переказу коштів за даним договором в судовому засіданні не встановлено та не доведено відповідачем.

Частиною третьою статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначений перелік підстав нікчемності правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку:1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Судом встановлено, що в даному випадку підставами нікчемності правочинів Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визначено п. 7-9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Проте, суд не погоджується з висновками відповідача про визнання переказу коштів (транзакції), здійсненого ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 в сумі 200000 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з Договором від 14.04.2016 №980-058-000221622" на рахунок №4601, що належать ОСОБА_1, а також переказу коштів (транзакції), здійсненого ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 в сумі 710,43 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по Договору від 14.04.2016 №980-058-000221622" на рахунок №4602, що належить ОСОБА_1 нікчемним з даних підстав з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що даних висновків відповідач прийшов через те, що на його думку банком були вчинені операції всупереч вимог, визначених у постановах Правління Національного банку від 22.12.2015 № 217/БТ та від 27.04.2016 № 295/БТ.

Постановою Правління Національного банку від 22.12.2015 № 917/БТ Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" віднесено до категорії проблемних та запроваджено особливий режим контролю за діяльністю банку. Зазначеною постановою встановлено ряд обмежень в діяльності банку, зокрема не здійснювати кредитні операції в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобовязань з кредитування, що надані банкам і клієнтам. Постановою Правління Національного банку від 27.04.2016 № 295/БТ внесені зміни до постанови від 22.12.2015 № 217/БТ, обмеження, було викладено в новій редакції. Зокрема, встановлено заборону здійснювати кредитні операції з юридичними особами в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов'язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам.

Як встановлено судом,18.05.2016 року та 19.05.2016 року ПАТ "Банк Михайлівський" уклав із ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" договір відступлення права вимоги №1805 та договір відступлення прав вимоги № l, згідно з умовами яких ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" зобов'язалось відступити Банку права вимоги, належні ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", за кредитними договорами (із забезпеченням) з усіма додатковими угодами до них, укладеними з фізичними особами та за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та юридичними особами. Банк, в свою чергу, зобов'язався оплатити права вимоги.

Відповідно, на думку відповідача, банком було вчинено кредитні операції за договорами відступлення прав вимоги з подальшим проведенням розрахунків за ним, які йому було заборонено вчиняти через обмеження в його діяльності як банку віднесеного до категорії проблемних.

Суд не знаходить підстав вважати правочин щодо перерахування коштів від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунок ОСОБА_1 в ПАТ "Банк Михайлівський" згідно умов договору банківського вкладу (депозиту) нікчемним, оскільки зазначені вище договори відступлення права вимоги стосуються відступлення права вимоги за кредитними договорами та за договорами купівлі-продажу цінних паперів, та не стосуються договорів банківського вкладу (депозиту). Відтак, вчинення банком перерахування коштів за оплату договорів відступлення права вимоги не впливають на договори за якими ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" повинно повернути залучені кошти.

Відповідачем не було надано належних доказів того, що ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" не мало достатніх власних коштів для здійснення повернення коштів своїм кредиторам-фізичним особам, також відповідачами не доведено, що кошти, повернені на рахунок позивача, являються коштами ПАТ "Банк Михайлівський".

Крім того, суд зазначає, що постановою Правління НБУ № 295/БТ від 27.04.2016 ПАТ "Банк Михайлівський" було зобов'язано надати графік повернення ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" коштів, що були залучені від фізичних осіб, на поточні рахунки цих фізичних осіб.

Також постановою Правління НБУ № 295/БТ від 27.04.2016 було пом'якшено обмеження у діяльності банку, встановлені постановою НБУ № 917/БТ від 22.12.2015, а саме вилучено пункт щодо недопущення проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб ФГВФО. Таким чином фактично дозволено банку проводити операції за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами, зокрема не заборонено повернення коштів за договорами позики, укладеними між ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" та фізичними особами. Також, суд звертає увагу на те, що в рішенні Правління Національного банку України від 23.05.2016 №14/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" зазначено, що згідно виписки по рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" станом на 19.05.2016 залишок коштів складав 37,8 млн. грн.

Зазначене свідчить про те, що ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" був зобов'язаний повертати кошти, залучені від фізичних осіб відповідно до графіку, а ПАТ "Банк Михайлівський" мав право на здійснення операцій, що призведуть до збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами, а також про те, що ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" мало власні кошти на здійснення операцій по поверненню коштів по договору позики, укладеного між позивачем та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр".

Отже, незважаючи на прийняте рішення про ліквідацію банку ПАТ "Банк Михайлівський", жодного рішення щодо подання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації про позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Банк Михайлівський" згідно договору банківського вкладу, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженою особою не приймалося, а висновки відповідача про нікчемність переказу коштів за даним договором банківського вкладу є непідтвердженими.

Враховуючи недоведення належними і допустимими доказами підстав нікчемності правочину та з урахуванням імперативності вимоги Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відшкодувати за рахунок Фонду кошти вкладнику за його вкладом, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судові витрати на користь сторін не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_2 щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників у ПАТ "Банк Михайлівський" для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування за вкладом згідно Договору №980-058-000221622 від 14.04.2016 "Суперкапітал (ОСОБА_1) " у гривні.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_2 надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: 33024, м. Рівне, вул. 6-Гвардійська, 2/109 (ідентифікаційний №) як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Банк Михайлівський" згідно Договору №980-058-000221622 від 14.04.2016 "Суперкапітал (ОСОБА_1)" у гривні.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.