Справа № 564/2275/16-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Олійник П.В.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"20" листопада 2017 р. Справа № 564/2275/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від "20" липня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області про визнання дій протиправними щодо відмови в проведенні перерахунку розміру пенсії за вислугу років та зобов'язання провести перерахунок і виплату пенсії ,-

ВСТАНОВИВ

08 грудня 2016 року ОСОБА_4 подала до Костопільського районного суду Рівненської області адміністративний позов, в якому просила зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області провести перерахунок призначеної пенсії на підставі статті 37-1 Закону України №3723-XII від 16.12.1993 року "Про державну службу", виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної заробітної плати, згідно довідки №3461/01-31/16 від 10.11.2016 року про заробітну плату, виданої Костопільською районною державною адміністрацією, починаючи з 01 грудня 2016 року без обмеження її максимального розміру та провести відповідні виплати.

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від "20" липня 2017 року частково задоволено адміністративний позов.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області провести перерахунок призначеної ОСОБА_4 пенсії на підставі статті 37-1 Закону України №3723-XII від 16.12.1993 року "Про державну службу", виходячи з розрахунку 85% від заробітної плати, які діяли на момент призначення пенсії, згідно довідки №3461/01-31/16 від 10.11.2016 року про заробітну плату, виданої Костопільською районною державною адміністрацією, з врахуванням всіх сум вказаних в зазначеній довідці, починаючи з 01 грудня 2016 року та провести відповідні виплати.

Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

Вважаючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши справу в межах, визначених статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в Костопільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та одержує пенсію за віком на підставі статті 37-1 Закону України №3723-XII від 16.12.1993 року "Про державну службу".

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" підвищено посадові оклади працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, в тому числі державним службовцям на посадах в органах місцевого самоврядування, де позивач працював на момент виходу на пенсію.

23 листопада 2016 року ОСОБА_4 подала до Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області заяву, просила провести перерахунок пенсії відповідно статті 37-1 Закону України №3723-XII від 16.12.1993 року "Про державну службу", у зв'язку з підвищенням посадових окладів, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013, виходячи з сум заробітної плати, яку одержував працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено пенсію.

Листом Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області №4698/02 від 07.12.2016 року відмовлено в перерахунку пенсії. У листі зазначено, що за пунктом 5 Закону України №213-VIII від 02.03.2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначалися, відповідно Закону України №3723-XII від 16.12.1993 року "Про державну службу". Враховуючи зазначене, з 01 червня 2015 року пенсії, призначені в порядку та на умовах, визначених Законом України №3723-XII від 16.12.1993 року "Про державну службу" не перераховуються. Також у листі зазначено, що у зв'язку з набрання чинності Законом України "Про державну службу" у новій редакції й тим, що пунктом другим постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" виключено пункт четвертий постанови №865 від 31.05.2000 року "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (постанова застосовується з 01.12.2015 року).

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про незаконність дій відповідача, а тому задовольнив адміністративний позов.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимогами статті 37 Закону України №3723-XII від 16.12.1993 року "Про державну службу" (в редакції чинній на момент призначення пенсії) визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% суми їх заробітної плати, на які нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Вимогами статті 37-1 Закону України №3723-XII від 16.12.1993 року "Про державну службу" (в редакції чинній на момент призначення пенсії) визначено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Текст статті 37-1 викладено в новій редакції згідно Закону України №76-VIII від 28.12.2014 року "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", а саме: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України". Редакція набрала чинності з 01.01.2015 року.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця встановлений постановою Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії".

Пунктом 4 зазначеної постанови (в редакції чинній до 01.12.2015 року) визначено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України №432-IV від 16.01.2003 року "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в наступному порядку:

- пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

- іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України (для службовців Національного банку України у розмірах, установлених його Правлінням) на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії.

Пунктом 5 зазначеної постанови визначено, що перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Пунктом другим постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" виключено пункт четвертий постанови №865 від 31.05.2000 року "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (постанова застосовується з 01.12.2015 року).

Враховуючи зазначене, з 01.12.2015 року Кабінет Міністрів України зупинив (скасував) право державних службовців на перерахунок пенсії. З цих підстав станом на серпень 2016 року Кабінетом Міністрів України не було визначено процедури та підстав для проведення перерахунку пенсій, призначених згідно Закону України "Про державну службу". Разом з тим, на час звернення позивача за перерахунком пенсії набрав законної сили Закон України №889-VIII від 10.12.2015 року "Про державну службу".

Пунктом 2 Прикінцеві та перехідні положення Закону України №889-VIII від 10.12.2015 року "Про державну службу" визнано таким, що втратив чинність Закон України №3723-XII від 16.12.1993 року "Про державну службу" крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Враховуючи зазначене, на час звернення позивача за перерахунком втратила чинність і стаття 37-1 Закону України №3723-XII від 16.12.1993 року "Про державну службу", якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державних службовців.

На момент звернення позивача за перерахунком пенсії Законом України №889-VIII від 10.12.2015 року "Про державну службу", який набрав чинності з 01.05.2016 року, не передбачено перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням посадових окладів.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач відмовляючи в перерахунку пенсії діяв правомірно, внаслідок чого позовні вимоги позивача про визнання незаконними дій щодо відмови в перерахунку пенсії не підлягають задоволенню, і також не підлягають задоволенню вимоги щодо зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії позивачеві, які є похідними від позовної вимоги щодо протиправності дій пенсійного органу у відмові в перерахунку пенсії.

Водночас колегія суддів не може погодитися з посиланням відповідача на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", та його тлумаченням у тому контексті, що з 01.06.2015 року норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначена відповідно до Закону України "Про державну службу" скасовані, а отже з 01.06.2015 року скасовано право на перерахунок пенсії.

Зазначеним нормативним актом не було скасовано право на перерахунок пенсій. Ним лише скасовано на певний період право на призначення нових пенсій відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Водночас зазначене покликання на вищенаведений нормативний акт не призвело до прийняття неправомірного рішення щодо позивача. Інші відстави для відмови у перерахунку є такими, які колегія суддів вважає обґрунтованими.

Твердження позивача, що до правовідносин перерахунку його пенсії має "довічно" застосовуватися норма статті 37-1 Закону України №3723-XII від 16.12.1993 року "Про державну службу", яка встановлювала право на перерахунок пенсії при підвищенні посадових окладів державних службовців є хибним.

Наведені вище та прийняті Державою нормативні акти загалом не суперечать частині 1 статті 8 та частині 1 статті 58 Конституції України, оскільки в даній справі не визначено, що вони були застосовані до позивача зворотньо у часі (його пенсія не була перерахована з дати, що передувала прийняттю відповідного нормативного акта).

Крім того, скасування окремим категоріям громадян права на перерахунок пенсії також не суперечить частині 3 статті 22 Конституції України, якою визначено, що при прийнятті нових законів або при внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Розмір пенсії, яку одержував позивач не зменшився, а відтак немає підстав стверджувати, що права позивача були звужені. Зміна правового регулювання виключала лише можливість збільшення пенсії у випадку підвищення розміру заробітної плати працюючих державних службовців.

Загалом перерахунок пенсій не має на меті відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг впроваджується через індексацію грошових доходів населення відповідно до однойменного Закону України №1282-XII 03.07.1991 року "Про індексацію грошових доходів населення".

А тому збільшення розміру пенсії шляхом її перерахунку не є абсолютним обов'язком Держави. За умови сталого розвитку економіки, відсутності інфляції такий перерахунок може і не проводитися взагалі.

Аналогічна позиція щодо звуження досягнутого рівня гарантій висловлена в постанові Вищого адміністративного суду України від "13" квітня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Кабінету Міністрів України, треті особи - Верховний суд України, Вищий адміністративний суд України, Вищий господарський суд України про визнання незаконними та скасування актів.

Колегія суддів також вважає за необхідне вказати, що у певних випадках Держава вправі змінити правове регулювання до зменшення вже існуючого розміру пенсії.

Рішенням Конституційного Суду України від "26" грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначено, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Великода проти України" (заява №43331/12) суд вказав, що зменшення пенсії особи може бути сумісним з вимогами статті 1 Першого протоколу Конвенції, оскільки його положення не встановлюють жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення, або обирати тип чи розмір пільг для забезпечення у рамках будь-якої такої системи. Проте, якщо Договірна держава має чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам (ухвала щодо прийнятності в справі "Стек та інші проти Сполученого Королівства" заяви №65731/01 та №65900/01), доки існує законодавче право.

Суд нагадав, що перша та найважливіша вимога цього положення полягає в тому, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мирне володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися "справедливий баланс" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар (справі "Колишній Король Греції та інші проти Греції" заява №25701/94).

У цій справі суд не здобув доказів того, що відповідні зміни до Закону України про державний бюджет України не були внесені відповідно до законної процедури, а за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними, суд доходить висновку, що вони відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу. Суд також не може дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції.

Суд також зазначив, що зменшення пенсії заявника очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявника (ухвала щодо прийнятності від 08 жовтня 2013 року в справі "Да Консесау Матеуш та Сантуш Жануаріо проти Португалії", заяви №62235/12 та №57725/12).

Аналогічний правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований в рішеннях від 09.10.1979 року в справі "Ейрі проти Ірландії" та від 12.10.2004 року в справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії", в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Враховуючи вище зазначені обставини та докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі статті 37-1 Закону України №3723-XII від 16.12.1993 року "Про державну службу" і постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31.05.2000 року "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" в редакціях, чинних на момент призначення пенсії, з огляду на зміни законодавства України.

За наведених обставин, колегія суддів приходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно пункту четвертого частини першої статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні постанови порушено норми матеріального права, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Костопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задовольнити, постанову Костопільського районного суду Рівненської області від "20" липня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано: рек з пов про вруч

1 - в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_4 вул.Островського,1/12, м.Костопіль, Рівненська область, 35001

3 - відповідачу: Костопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вул.Бурова,17А/3, м.Костопіль, Рівненська область, 35001

- ,