Справа № 820/4686/17
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

16 листопада 2017 р. 15:37 год. справа № 820/4686/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання Хмелівська Н.М.,

за участі:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Влан" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Влан» (надалі за текстом - ТОВ «Влан») з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (надалі за текстом ГУ ДФС у Харківській області), в якому просить суд: скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.09.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не згоден з висновками акту перевірки від 18.09.2017 року ГУ ДФС у Харківській області, які стали підставою для винесення податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.09.2017 року, оскільки вони порушують права, свободи та інтереси ТОВ «Влан» у сфері публічно-правових відносин та не відповідають вимогам чинного законодавства.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили адміністративний позов задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в обґрунтування позовних вимог.

Представник відповідача у запереченнях на адміністративний позов та у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі та просив у задоволенні позовних вимог відмовити, зазначивши, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.09.2017 року винесено правомірно та відповідає діючому законодавству, а позовні вимоги є безпідставними.

Заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

На підставі наказу ГУ ДФС у Харківській області від 05.09.2017 року № 4532 та направлень від 05.09.2017 року №№ 6660, 6661 згідно із п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 82 Податкового кодексу України (надалі за текстом ПК України) проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «Влан» з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських відносин з ПП «Лакшмі» за період січень 2016 року, ТОВ «Компанія «Інтертрейд» за період квітень 2016 року, ТОВ «Сеолан» за період серпень, жовтень-грудень 2014 року, ТОВ «Еко-Клін» за період грудень 2016 року, ТОВ «Інжексс» за період лютий 2017 року, ТОВ «Агробуд Інжиніринг» за період січень-лютий 2017 року, а також даних щодо подальшої реалізації а/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг).

За результатами позапланової виїзної перевірки ТОВ «Влан» з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських відносин з ПП «Лакшмі» за період січень 2016 року, ТОВ «Компанія «Інтертрейд» за період квітень 2016 року, ТОВ «Сеолан» за період серпень, жовтень-грудень 2014 року, ТОВ «Еко-Клін» за період грудень 2016 року, ТОВ «Інжексс» за період лютий 2017 року, ТОВ «Агробуд Інжиніринг» за період січень-лютий 2017 року, а також даних щодо подальшої реалізації а/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг) ГУ ДФС у Харківській області складено акт від 18.09.2017 року № 12739/20-40-14-12-11/30509956, відповідно до висновків якого встановлені порушення:

- п. 198.1, п. 198.2, п. 198.2 ст. 198, п. 201.1, п. 201.7 ст. 207 ПК України в результаті чого підприємством завищено податковий кредит на загальну суму 124387, 36 грн., в тому числі за серпень 2014 року 26373,00 грн., жовтень 2014 року - 28308,00 грн., листопад 2014 року - 1296,50 грн., грудень 2014 року - 8673,00 грн., січень 2016 року - 8797,60 грн., квітень 2016 року 9886,90 грн., грудень 2016 року 12490,60 грн., січень 2017 року 9360,00 грн., лютий 2017 року 19201,76 грн.;

- п. 185.1 ст. 185 та п. 187.1 ст. 187 та п. 201, п. 201.7 ст. 201 ПК України, що призвело до завищення податкових зобовязань на загальну суму ПДВ 134386,50 грн., в тому числі серпень 2014 року 28052,00 грн., жовтень 2014 року - 33452,00 грн., листопад 2014 року - 1395,00 грн., грудень 2014 року - 8854,00 грн., січень 2016 року - 9284,60 грн., квітень 2016 року 10288,40 грн., грудень 2016 року 13110,20 грн., січень 2017 року 9781,20 грн., лютий 2017 року 20170,00 грн.;

- вищезазначені порушення призвели до завищення суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму 6198,00 грн., у т.ч. серпень 2014 року 1679,00 грн., жовтень 2014 року - 1686,00 грн., листопад 2014 року - 98,00 грн., грудень 2014 року - 181,00 грн., січень 2016 року 144,00 грн., квітень 2016 року 401,00 грн., грудень 2016 року 620,00 грн., січень 2017 року 421,00 грн., лютий 2017 року 968,00 грн. та заниженню відємного значення в сумі 3801,00 грн., в т.ч. за жовтень 2014 року 3458,00 грн., січень 2016 року 343 грн..

На підставі висновків акту перевірки від 18.09.2017 року № 12739/20-40-14-12-11/30509956 ГУ ДФС у Харківській області винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.09.2017 року.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному аналізі в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків та встановив наступне.

ГУ ДФС у Харківській області встановлені порушення законодавства виходячи з наступного:

Щодо взаємовідносин ТОВ «Влан» з ТОВ «Сеолан».

Між ТОВ «Влан» (згідно зі змістом договору - покупець) та ТОВ «Сеолан» (згідно зі змістом договору - продавець) 01.08.2014 року укладено договір №102. Згідно зі змістом договору зазначено наступне: пункт 1.1 постачальник зобовязується поставити покупцю радіоелектронні компоненти та матеріали, а покупець зобовязується прийняти та своєчасно сплатити за поставлені радіоелектронні компоненти і матеріали на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.2 поставка здійснюється на підставі потреби та заявки покупця.

Згідно з пунктом 2.1 сума договору складає 960000,00 грн., у т.ч. ПДВ 160000,00 грн..

Відповідно до пункту 2.2 покупець зобовязується сплатити за поставлені радіоелектронні компоненти і матеріали відповідно до рахунку фактури постачальника на розрахунковий рахунок протягом 10 банківських днів після отримання товару.

Згідно з пунктом 2.5 поставка продукції здійснюється на підставі заявки покупця за рахунок постачальника.

Відповідно до пункту 2.6 зазначено, що спосіб доставки продукції курєрська доставка за рахунок продавця.

В ході розгляду адміністративної справи представником позивача в судовому засіданні надані пояснення, що потреба та заявки про здійснення поставки продукції здійснювалась в усній формі засобами телефонного звязку.

Суд зазначає, що податковим органом виявлені наступні факти які на думку відповідача свідчать про порушення діючого законодавства:

- остання звітність ТОВ «Сеолан» подана до контролюючого органу 22.04.2015 року;

- від Харківської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області отримано податкову інформацію від 20.02.2015 року № 537/7/20-23-22-01-05 щодо ТОВ «Сеолан», відповідно до якої підприємство не знаходиться за податковою адресою;

- від Управління СБУ в Харківській області отримано пояснення директора ТОВ «Сеолан» щодо проведення безтоварних операцій;

- ухвала Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2015 року по справі № 757/32457/15-к, щодо наявності в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000080за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205 КК України.

Щодо взаємовідносин ТОВ «Влан» з ТОВ «Інжекс».

Між ТОВ «Влан» (згідно зі змістом договору - покупець) та ТОВ «Інжекс» (згідно зі змістом договору - продавець) 01.02.2017 року укладено договір № 230. Згідно зі змістом договору зазначено наступне: пункт 1.1 постачальник зобовязується поставити покупцю радіоелектронні компоненти та матеріали, а покупець зобовязується прийняти та своєчасно сплатити за поставлені радіоелектронні компоненти і матеріали на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.2 поставка здійснюється на підставі потреби та заявки покупця.

Згідно з пунктом 2.1 сума договору складає 2000000 грн., у т.ч. ПДВ 333333,33 грн..

Відповідно до пункту 2.2 покупець зобовязується сплатити за поставлені радіоелектронні компоненти і матеріали відповідно до рахунку фактури постачальника на розрахунковий рахунок протягом 10 банківських днів після отримання товару.

Згідно з пунктом 2.5 поставка продукції здійснюється на підставі заявки покупця за рахунок постачальника.

Відповідно до пункту 2.6 зазначено, що спосіб доставки продукції курєрська доставка за рахунок продавця.

В ході розгляду адміністративної справи представником позивача в судовому засіданні надані пояснення, що потреба та заявки про здійснення поставки продукції здійснювалась в усній формі засобами телефонного звязку.

Суд зазначає, що податковим органом виявлені наступні факти які на думку відповідача свідчать про порушення діючого законодавства:

- відповідно до інформації, розміщеної в Єдиному реєстрі судових рішень, розміщеної на офіційному сайті наявна ухвала про досудові розслідування у кримінальних провадженнях від 10.01.2017 року № 0000047, щодо розгляду клопотання слідчого про арешт коштів ТОВ «Інжекс»;

- узагальнена податкова інформація ГУ ДФС у м. Києві щодо ТОВ «Інжекс» від 25.04.2017 року № 159/26-15-14-04-04

- остання звітність ТОВ «Інжекс» подана до контролюючого органу 01.03.2017 року.

Щодо взаємовідносин ТОВ «Влан» з ТОВ «Агробуд Інжиніринг».

Між ТОВ «Влан» (згідно зі змістом договору - покупець) та ТОВ «Агробуд Інжиніринг» (згідно зі змістом договору - продавець) 20.01.2017 року укладено договір № 225. Згідно зі змістом договору зазначено наступне: пункт 1.1 постачальник зобовязується поставити покупцю радіоелектронні компоненти та матеріали, а покупець зобовязується прийняти та своєчасно сплатити за поставлені радіоелектронні компоненти і матеріали на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.2 поставка здійснюється на підставі потреби та заявки покупця.

Згідно з пунктом 2.1 сума договору складає 2000000 грн., у т.ч. ПДВ 333333,33 грн..

Відповідно до пункту 2.2 покупець зобовязується сплатити за поставлені радіоелектронні компоненти і матеріали відповідно до рахунку фактури постачальника на розрахунковий рахунок протягом 10 банківських днів після отримання товару.

Згідно з пунктом 2.5 поставка продукції здійснюється на підставі заявки покупця за рахунок постачальника.

Відповідно до пункту 2.6 зазначено, що спосіб доставки продукції курєрська доставка за рахунок продавця.

В ході розгляду адміністративної справи представником позивача в судовому засіданні надані пояснення, що потреба та заявки про здійснення поставки продукції здійснювалась в усній формі засобами телефонного звязку.

Суд зазначає, що податковим органом виявлені наступні факти які на думку відповідача свідчать про порушення діючого законодавства:

- відповідно до інформації, розміщеної в Єдиному реєстрі судових рішень, розміщеної на офіційному сайті наявна ухвала про досудові розслідування у кримінальних провадженнях від 17.03.2017 року по справі № 757/15359/17-к у кримінальному провадженні № 0000047, щодо розгляду клопотання слідчого про арешт коштів ТОВ «Інжекс»;

- узагальнена податкова інформація ГУ ДФС у м. Києві щодо ТОВ «Агробуд Інжиніринг» від 23.06.2017 року № 291/26-15-14-04-04.

Щодо взаємовідносин ТОВ «Влан» з ТОВ «Еко Клін».

Між ТОВ «Влан» (згідно зі змістом договору - покупець) та ТОВ «Еко Клін» (згідно зі змістом договору - продавець) 01.12.2016 року укладено договір № 210. Згідно зі змістом договору зазначено наступне: пункт 1.1 постачальник зобовязується поставити покупцю радіоелектронні компоненти та матеріали, а покупець зобовязується прийняти та своєчасно сплатити за поставлені радіоелектронні компоненти і матеріали на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.2 поставка здійснюється на підставі потреби та заявки покупця.

Згідно з пунктом 2.1 сума договору складає 2000000 грн., у т.ч. ПДВ 333333,33 грн..

Відповідно до пункту 2.2 покупець зобовязується сплатити за поставлені радіоелектронні компоненти і матеріали відповідно до рахунку фактури постачальника на розрахунковий рахунок протягом 10 банківських днів після отримання товару.

Згідно з пунктом 2.5 поставка продукції здійснюється на підставі заявки покупця за рахунок постачальника.

Відповідно до пункту 2.6 зазначено, що спосіб доставки продукції курєрська доставка за рахунок продавця.

В ході розгляду адміністративної справи представником позивача в судовому засіданні надані пояснення, що потреба та заявки про здійснення поставки продукції здійснювалась в усній формі засобами телефонного звязку.

Суд зазначає, що податковим органом виявлені наступні факти які на думку відповідача свідчать про порушення діючого законодавства:

- податкова інформація ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо ТОВ «Еко Клін».

Щодо взаємовідносин ТОВ «Влан» з ТОВ «Компанія Інтертрейд».

Між ТОВ «Влан» (згідно зі змістом договору - покупець) та ТОВ «Компанія Інтертрейд» (згідно зі змістом договору - продавець) 01.04.2016 року укладено договір № 173. Згідно зі змістом договору зазначено наступне: пункт 1.1 постачальник зобовязується поставити покупцю радіоелектронні компоненти та матеріали, а покупець зобовязується прийняти та своєчасно сплатити за поставлені радіоелектронні компоненти і матеріали на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.2 поставка здійснюється на підставі потреби та заявки покупця.

Згідно з пунктом 2.1 сума договору складає 2000000 грн., у т.ч. ПДВ 333333,33 грн..

Відповідно до пункту 2.2 покупець зобовязується сплатити за поставлені радіоелектронні компоненти і матеріали відповідно до рахунку фактури постачальника на розрахунковий рахунок протягом 10 банківських днів після отримання товару.

Згідно з пунктом 2.5 поставка продукції здійснюється на підставі заявки покупця за рахунок постачальника.

Відповідно до пункту 2.6 зазначено, що спосіб доставки продукції курєрська доставка за рахунок продавця.

В ході розгляду адміністративної справи представником позивача в судовому засіданні надані пояснення, що потреба та заявки про здійснення поставки продукції здійснювалась в усній формі засобами телефонного звязку.

Суд зазначає, що податковим органом виявлені наступні факти які на думку відповідача свідчать про порушення діючого законодавства:

- відповідно до інформації, розміщеної в Єдиному реєстрі судових рішень, розміщеної на офіційному сайті наявна ухвала про досудові розслідування у кримінальних провадженнях від 04.10.2016 року по справі № 295/12750/16-к у кримінальному провадженні № 0000121 від 30.06.2016 року;

- узагальнена податкова інформація ГУ ДФС у Миколаївській області щодо ТОВ «Компанія Інтертрейд» від 10.03.2017 року № 10/14-29-14-07/40012776.

Щодо взаємовідносин ТОВ «Влан» з ПП «Лакшмі».

Між ТОВ «Влан» (згідно зі змістом договору - покупець) та ПП «Лакшмі» (згідно зі змістом договору - продавець) 01.10.2015 року укладено договір № 130. Згідно зі змістом договору зазначено наступне: пункт 1.1 постачальник зобовязується поставити покупцю радіоелектронні компоненти та матеріали, а покупець зобовязується прийняти та своєчасно сплатити за поставлені радіоелектронні компоненти і матеріали на умовах даного договору.

Відповідно до п. 1.2 поставка здійснюється на підставі потреби та заявки покупця.

Згідно з пунктом 2.1 сума договору складає 2000000 грн., у т.ч. ПДВ 333333,33 грн..

Відповідно до пункту 2.2 покупець зобовязується сплатити за поставлені радіоелектронні компоненти і матеріали відповідно до рахунку фактури постачальника на розрахунковий рахунок протягом 10 банківських днів після отримання товару.

Згідно з пунктом 2.5 поставка продукції здійснюється на підставі заявки покупця за рахунок постачальника.

Відповідно до пункту 2.6 зазначено, що спосіб доставки продукції курєрська доставка за рахунок продавця.

В ході розгляду адміністративної справи представником позивача в судовому засіданні надані пояснення, що потреба та заявки про здійснення поставки продукції здійснювалась в усній формі засобами телефонного звязку.

Суд зазначає, що податковим органом виявлені наступні факти які на думку відповідача свідчать про порушення діючого законодавства:

- відповідно до інформації, розміщеної в Єдиному реєстрі судових рішень, розміщеної на офіційному сайті наявна ухвала про досудові розслідування у кримінальних провадженнях від 21.09.2015 року по справі № 640/164/15-к;

- узагальнена податкова інформація ГУ ДФС у Івано-Франківській області щодо ПП «Лакшмі» від 05.01.2017 року № 34/09-19-12-0/32435969.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

На час укладання договорів контрагенти позивача зареєстровані як юридичні особи та були платниками податку на додану вартість, зазначена обставина не заперечувалась представником відповідача в ході розгляду адміністративної справи.

Реальність виконання умов укладеного договору підтверджується зазначеними в ОСОБА_2 перевірки та наданими до суду документами первинного та бухгалтерського обліку, а саме:

Щодо проведених господарських взаємовідносин з ТОВ «Сеолан»:

- між ТОВ «Влан» та ТОВ «Сеолан», код за , було укладено договір № 102 від 01.08.2014 року, термін дії договору до 31.12.2014 року, сума договору 960 000,00 грн. у т.ч. ПДВ 160000,00 грн.;

- у відповідності до умов вказаного договору, підприємство ТОВ «Влан» у серпні, жовтні, листопаді та грудні 2014 року здійснило оплату та отримало товарно-матеріальні цінності (радіоелектронні компоненти) від ТОВ «СЕОЛАН».

- поставка товарно-матеріальних цінностей у відповідності до умов договору № 102 від 01.08.2014 року здійснювалась за рахунок ТОВ «Сеолан», спосіб доставки курєрська доставка за рахунок ТОВ «Сеолан».

- згідно журналу-ордеру по рахунку 63, «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» у серпні 2014 року від ТОВ «СЕОЛАН» було одержано товарно-матеріальні цінності на суму 158 238,00 грн. у т.ч. ПДВ 26 373,00 грн., згідно податкової накладної № 2007 від 20.08.2014 року, рахунку-фактури № 832 від 20.08.2014 року, видаткової накладної № РН-2007 від 20.08.2014 року, розрахунки за одержані товарно - матеріальні цінності було перераховано згідно платіжних доручень № 55 від 20.08.2014 року в сумі 94000,00 грн., з урахуванням ПДВ, № 57 від 28.08.2014 року в сумі 64238,00 грн., з урахуванням ПДВ в ПАТ «Укрсоцбанк», номер рахунку 7496.

- згідно журналу-ордеру по рахунку 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками» одержані від ТОВ «СЕОЛАН» в серпні 2014 року товарно-матеріальні цінності були відвантажені ТОВ «НВП»МЕРИДІАН», , згідно рахунку-фактури № 295 від 01.08.2014 року, накладної № 40 на суму 5376,00 грн., з урахуванням ПДВ, розрахунок безготівковий, банківська виписка від 04.08.2014 року, згідно рахунку-фактури № 306 від 06.08.2014 року, накладної № 41, розрахунок безготівковий, банківська виписка від 18.08.2014 року на часткову оплату в розмірі 28089,60 грн., та банківська виписка від 01.09.2014 року на суму 12038,40 грн., з урахуванням ПДВ, згідно рахунку-фактури № 315 від 13.08.2014 року, накладної № 42, розрахунок безготівковий, банківська виписка від 18.08.2014 року на суму 14770,56 грн. з урахуванням ПДВ та від 01.09.2014 року в сумі 6330,15 грн., з урахуванням ПДВ, згідно рахунку-фактури № 305 від 06.08.2014 року, накладної № 44 на суму 50160,00 грн., з урахуванням ПДВ, розрахунок безготівковий, банківська виписка від 19.08.2014 року на суму 35112,00 грн., з урахуванням ПДВ та від 02.09.2014 року на суму 15048,00 грн., з урахуванням ПДВ, згідно рахунку-фактури № 304 від 06.08.2014 року, накладної № 43 на суму 50160,00 грн. з урахуванням ПДВ, розрахунок безготівковий, банківська виписка від 19.08.2014 року на суму 35112,00 грн. з урахуванням ПДВ та від 02.09.2014 року на суму 15048,00 грн., з урахуванням ПДВ.

- згідно з вище зазначеними розрахункам-фактурам та накладним були видані податкові накладні № 1 від 04.08.2014 року, № 2 від 18.08.2014 року, № 3 від 18.08.2014 року, № 4 від 19.08.2014 року, № 5 від 19.08.2014 року.

- вказані господарські відносини відображені в декларації з податку на додану вартість ТОВ «Влан» за серпень 2014 року. та сплачено податки в повному обсязі.

- згідно журналу-ордеру 63 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» у жовтні 2014 року від ТОВ «СЕОЛАН» було одержано товарно-матеріальні цінності на суму 169848,00 грн., з урахуванням ПДВ згідно податкової накладної № 204 від 02.10.2014 року, рахунку-фактури № 1311 від 02.10.2014 року, видаткової накладної № РН-204 від 02.10.2014 року, на суму 22872,00 грн., з урахуванням ПДВ, податкової накладної № 705 від 07.10.2014 року, рахунку-фактури № 1355 від 07.10.2014 року, видаткової накладної № РН-705 від 07.10.2014 року на суму 44400,00 грн., з урахуванням ПДВ, податкової накладної № 801 від 08.10.2014 року, рахунку-фактури № 1361 від 08.10.2014 року, видаткової накладної № РН-801 від 08.10.2014 року, на суму 44400,00 грн. з урахуванням ПДВ, податкової накладної № 903 від 09.10.2014 року, рахунку-фактури № 1376 від 09.10.2014 року, видаткової накладної № РН-903 від 09.10.2014 року, на суму 44400,00 грн. з урахуванням ПДВ, податкової накладної № 1008 від 10.10.2014 року, рахунку-фактури № 1376 від 10.10.2014 року, видаткової накладної № РН-1008 від 10.10.2014 року, на суму 13776,00 грн., з урахуванням ПДВ.

- розрахунки за одержані товарно-матеріальні цінності перераховано платіжними дорученнями № 78 від 10.10.2014 року в сумі 120000,00 грн., з урахуванням ПДВ, № 79 від 13.10.2014 року в сумі 36072,00 грн., з урахуванням ПДВ, № 80 від 17.10.2014 року в сумі 18000,00 грн., з урахуванням ПДВ в ПАТ «Укрсоцбанк», номер рахунку 7496.

- згідно журналу-ордеру по рахунку 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками» одержані від ТОВ «СЕОЛАН» товарно-матеріальні цінності в жовтні 2014 року були відвантажені Державному підприємству «Ізюмський приладобудівний завод», , по довіреностям згідно рахунку-фактурі № 396 від 29.09.2014 року, накладної № 74 від 31.10.2014 року на суму 4642,50 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 374 від 15.09.2014 року, накладної № 72 від 17.10.2014 року на суму 45840,60 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 339 від 27.08.2014 року, накладної № 71 від 17.10.2014 року на суму 45840,60 грн. з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 375 від 15.09.2014 року, накладної № 70 від 17.10.2014 року на суму 45840,60 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 387 від 22.09.2014 року, накладної № 69 від 17.10.2014 року на суму 11055,00 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 416 від 08.10.2014 року, накладної № 67 від 17.10.2014 року на суму 5844,60 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 383 від 19.09.2014 року, накладної № 68 від 17.10.2014 року на суму 3229,32 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 422 від 14.10.2014 року, накладної № 75 від 31.10.2014 року на суму 12892,50 грн., з урахуванням ПДВ.

- розрахунки проведено безготівкові згідно банківських виписок від 03.10.2014 року на суму 4642,50 грн., з урахуванням ПДВ, від 10.10.2014 року на суми: 3229,32 грн., з урахуванням ПДВ та 11055,00 грн., з урахуванням ПДВ, 5844,60 грн. з урахуванням ПДВ, 45840,60 грн., з урахуванням ПДВ, 45840,60 грн., з урахуванням ПДВ, 45840,60 грн., з урахуванням ПДВ, від 16.10.2014 року на суму 12892,50 грн., з урахуванням ПДВ.

- згідно з вище зазначеними розрахунками - фактурами та видатковими накладними були видані податкові накладні № 2 від 03.10.2014 року, № 3 від 10.10.2014 року, № 4 від 10.10.2014 року, № 5 від 10.10.2014 року, № 6 від 10.10.2014 року, № 7 від 10.10.2014 року, № 8 від 10.10.2014 року, № 10 від 16.10.2014 року.

- також, окрім зазначеного вище, товарно-матеріальні цінності одержані у жовтні 2014 року від ТОВ «СЕОЛАН» були відвантажені ПРАТ «Енергооблік», , по довіреності згідно рахунку-фактури № 420 від 13.10.2014 року, накладної № 73 від 23.10.2014 року, податкової накладної № 9 від 14.10.2014 року на суму 1765,80 грн. з урахуванням ПДВ.

- розрахунки проведено безготівкові згідно банківської виписки від 14.10.2014 року на суму 1765,80 грн., з урахуванням ПДВ.

- вказані господарські відносини було відображено в декларації з податку на подану вартість за жовтень 2014 року та сплачено податки в повному обсязі.

- згідно журналу-ордеру 63 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» у листопаді 2014 року від ТОВ «СЕОЛАН» було одержано товарно-матеріальні цінності на суму 7779,00 грн., з урахуванням ПДВ, згідно податкової накладної № 2005 від 20.11.2014 року, рахунку-фактури № 1825 від 20.11.2014 року, видаткової накладної № РН-2005 від 20.11.2014 року.

- розрахунки за одержані товарно-матеріальні цінності було проведено шляхом перерахування згідно платіжних доручень № 88 від 08.12.2014 року в сумі 7779,00 грн., з урахуванням ПДВ в ПАТ «Укрсоцбанк», номер розрахунку 7496.

- згідно журналу-ордеру по рахунку 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками» одержані від ТОВ «СЕОЛАН» в листопаді 2014 року товарно-матеріальні цінності було відвантажено ТОВ «Аргус-Інформ», , згідно рахунку-фактури № 1144 від 24.11.2014 року, накладної № 77 від 02.12.2014 року на суму 4779,60 грн., з урахуванням ПДВ, податкової накладної № 2 від 26.11.2014 року та № 1 від 02.12.2014 року.

- розрахунок проведено безготівковий, що підтверджується банківськими виписками від 26.11.2014 року на суму 2389,80 грн., з урахуванням ПДВ, від 02.12.2014 року на суму 2389,80 грн., з урахуванням ПДВ.

- також, окрім зазначеного вище, товарно-матеріальні цінності одержані в листопаді 2014 року від ТОВ «СЕОЛАН» було відвантажено Державному підприємству «Ізюмський приладобудівний завод», , по довіреностям згідно рахунку-фактури № 1038 від 14.11.2014 року, накладної № 76 від 26.11.2014 року, податкової накладної № 1 від 17.11.2014 року на суму 5979,96 грн., з урахуванням ПДВ, розрахунок проведено безготівковий згідно банківський виписки від 17.11.2014 року.

- вказані господарські відносини були відображені в декларації з податку на подану вартість за листопад 2014 року та в повному обсязі сплачено податки.

- згідно журналу-ордеру 63 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» у грудні 2014 року від ТОВ «СЕОЛАН» було одержано товарно-матеріальні цінності на суму 52 038,00 грн., з урахуванням ПДВ згідно податкової накладної № 407 від 04.12.2014 року, рахунку-фактури № 2031 від 04.12.2014 року, видаткової накладної № РН-407 від 04.12.2014 року на суму 47049,00 грн., з урахуванням ПДВ, податкової накладної № 507 від 05.12.2014 року, рахунку-фактури № 2045 від 05.12.2014 року, видаткової накладної № РН-507 від 05.12.2014 року на суму 4989,00 грн., з урахуванням ПДВ.

- розрахунки за одержані товарно-матеріальні цінності було перераховано платіжними дорученнями № 94 від 08.12.2014 року на суму 30000,00 грн., з урахуванням ПДВ, № 95 від 12.12.2014 року на суму 18000,00 грн., з урахуванням ПДВ, № 96 від 16.12.2014 року на суму 4000,00 грн., з урахуванням ПДВ, № 97 від 17.12.2014 року на суму 38,00 грн., з урахуванням ПДВ в ПАТ «Укрсоцбанк», номер розрахунку 7496.

- згідно журналу-ордеру по рахунку 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками» одержані товарно-матеріальні цінності від ТОВ «СЕОЛАН» в грудні 2014 року було відвантажено ТОВ«Аргус-Інформ», , по довіреності, рахунку-фактурі № 1518 від 15.12.2014 року, накладної № 84 від 16.12.2014 року на суму 1999,20 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактурі № 1523 від 15.12.2014 року, накладної № 83 від 16.12.2014 року на суму 1066,08 грн., з урахуванням ПДВ, податковій накладній № 7 від 15.12.2014 року на суму 1999,20 грн., з урахуванням ПДВ, податковій накладній № 8 від 15.12.2014 року на суму 1066,08 грн., з урахуванням ПДВ.

- розрахунок проведено безготівковий згідно банківській виписки від 15.12.2014 року.

- також окрім зазначеного вище, товарно-матеріальні цінності одержані в грудні 2014 року від ТОВ «СЕАЛАН» були відвантажені Державному підприємству «Ізюмський приладобудівний завод», , по довіреностям згідно рахунку-фактурі № 1339 від 05.12.2014 року, накладної № 80 від 12.12.2014 року на суму 17219,52 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактурі № 1327 від 05.12.2014 року, накладної № 79 від 12.12.2014 року на суму 15067,08 грн. з урахуванням ПДВ, рахунку-фактурі № 1319 від 05.12.2014 року, накладної № 78 від 12.12.2014 року на суму 14349,60 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактурі № 1359 від 09.12.2014 року, накладної № 82 від 12.12.2014 року на суму 12892,50 грн., з урахуванням ПДВ, податкової накладної № 2 від 08.12.2014 року на суму 17219,52 грн., з урахуванням ПДВ, податкової накладної № 3 від 08.12.2014 року на суму 14349,60 грн., з урахуванням ПДВ, податкової накладної № 4 від 08.12.2014 року на суму 15067,08 грн., з урахуванням ПДВ, податкової накладної № 6 від 10.12.2014 року на суму 12892,50 грн., з урахуванням ПДВ, розрахунок проведено безготівковий, банківські виписки від 08.12.2014 року та від 10.12.2014 року.

- вказані господарські відносини були відображені в декларації з податку на подану вартість за грудень 2014 року та сплачено податки в повному обсязі.

Щодо проведених господарських взаємовідносин з ТОВ «ЛАКШМІ»:

- між ТОВ «Влан» та ТОВ «ЛАКШМІ», , було укладено договір № 130 від 01.10.2015 року та додаткову угоду № 1 від 29.12.2015 року, сума договору складає 2 000 000,00 грн., з урахуванням ПДВ, термін дії договору до 31.12.2016 року;

- у відповідності до умов вказаного договору, підприємство ТОВ «Влан» у січні 2016 року отримало товарно-матеріальні цінності (радіоелектронні компоненти) від ПП «ЛАКШМІ».

- поставка товарно-матеріальних цінностей у відповідності до умов договору № 130 від 01.10.2015 року та додаткової угоди № 1 від 29.12.2015 року здійснювалась за рахунок ПП «ЛАКШМІ», спосіб доставки курєрська доставка за рахунок ПП «ЛАКШМІ».

- згідно журналу-ордеру по рахунку 63, «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» у січні 2016 року від ПП «ЛАКШМІ» було одержано товарно-матеріальні цінності на суму 52785,60 грн., з урахуванням ПДВ згідно податкової накладної № 21 від 18.01.2016 року, рахунку-фактури № 784 від 18.01.2016 року, видаткової накладної № 24135 від 18.01.2016 року на суму 52785,60 грн., з урахуванням ПДВ.

- розрахунки за одержані товарно-матеріальні цінності було перераховано платіжним дорученням № 9 від 25.01.2016 року на суму 52785,60 грн., з урахуванням ПДВ в ПАТ «Укрсоцбанк»,номер рахунку 7496.

- згідно журналу-ордеру по рахунку 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками» одержані від ПП «ЛАКШМІ» товарно-матеріальні цінності в січні 2016 року було відвантажено ТОВ «РОСС», , по довіреностям згідно рахунку-фактури № 8206 від 26.11.2015 року, накладної № 12 від 25.01.2016 року на суму 13490,16 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 8246 від 26.11.2015 року, накладної № 13 від 25.01.2016 року на суму 18601,80 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 8221 від 26.11.2015 року, накладної №11 від 25.01.2016 року на суму 23615,40 грн., з урахуванням ПДВ.

- розрахунок проведено безготівковий, банківська виписка від 22.01.2016 року.

- згідно з вище зазначеними розрахунками-фактурами та видатковими накладними були видані податкові накладні № 6 від 22.01.16 року, № 7 від 22.01.2016 року, № 8 від 22.01.2016 року.

- вказані господарські відносини були відображені в декларації з податку на подану вартість за січень 2016 року та сплачено податки в повному обсязі.

Щодо проведених господарських взаємовідносин з ТОВ «Компанія Інтертрейд»:

- між ТОВ «Влан» та ТОВ «Компанія Інтертрейд», , було укладено договір № 173 від 01.04.2016 року, сума договору складає 2 000 000,00 грн., з урахуванням ПДВ, термін дії договору до 31.12.2016 року;

- у відповідності до умов вказаного договору, підприємство ТОВ «Влан» у квітні 2016 року здійснило оплату та отримало товарно-матеріальні цінності (радіоелектронні компоненти) від ТОВ «Компанія Інтертрейд».

- поставка товарно-матеріальних цінностей у відповідності до умов договору № 173 від 01.04.2016 року здійснювалась за рахунок ТОВ «Компанія Інтертрейд», спосіб доставки курєрська доставка за рахунок ТОВ «Компанія Інтертрейд».

- згідно журналу-ордеру по рахунку 63, «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» у квітні 2016 року від ТОВ «Компанія Інтертрейд» було одержано товарно-матеріальні цінності на суму 59321,40 грн., з урахуванням ПДВ згідно податкової накладної № 76 від 11.04.2016 року, рахунку-фактури № 47 від 11.04.2016 року, видаткової накладної № 24 від 11.04.2016 року на суму 59321,40 грн., з урахуванням ПДВ.

- розрахунки за одержані товарно-матеріальні цінності було перераховано платіжним дорученням № 47 від 19.04.2016 року на суму 59321.40 грн., з урахуванням ПДВ в ПАТ «Укрсоцбанк», номер рахунку 7496, банківські виписки за 19.04.2016 року.

- згідно журналу-ордеру по рахунку 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками» одержані від ТОВ «Компанія Інтертрейд» товарно-матеріальні цінності в квітні 2016 року було відвантажено ТОВ «Аргус-Інформ», , по довіреностям згідно рахунку-фактури № 2505 від 13.04.2016 року, накладної № 99 від 14.04.2016 року, податкової накладної № 21 від 14.04.2016 року на суму 918,24 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 1879 від 15.03.2016 року, накладної № 100 від 18.04.2016 року на суму 18601,80 грн., з урахуванням ПДВ, податкової накладної № 22 від 18.04.2016 року на суму 7992,30 грн., з урахуванням ПДВ.

- розрахунок проведено безготівковий, банківські виписки від 14.04.2016 року та 18.04.2016 року в ПАТ «Укрсоцбанк», номер рахунку 7496.

- окрім вище зазначеного, в квітні 2016 року одержані товарно-матеріальні цінності від ТОВ «Компанія Інтертрейд» було відвантажено ТДВ «РОСС», код 00223237, по довіреностям згідно рахунку-фактури № 2230 від 31.03.2015 року, накладної № 102 від 19.04.2016 року, податкової накладної № 24 від 18.04.2016 року на суму 2078,88 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 2376 від 07.04.2016 року, накладної № 103 від 19.04.2016 року, податкової накладної № 25 від 18.04.2016 року на суму 5364,00 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 2417 від 12.04.2016 року, накладної № 104 від 19.04.2016 року, податкової накладної № 26 від 18.04.2016 року на суму 12288,60 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 2402 від 11.04.2016 року, накладної № 105 від 19.04.2016 року, податкової накладної № 27 від 18.04.2016 року на суму 31488,12 грн., з урахуванням ПДВ.

- розрахунок проведено безготівковий, банківські виписки від 14.04.2016 року та 18.04.2016 року в ПАТ «Укрсоцбанк», номер рахунку 7496.

- вказані господарські відносини були відображені в декларації з податку на подану вартість за квітень 2016 року та сплачено податки в повному обсязі.

Щодо проведених господарських взаємовідносин з ТОВ «Еко-Клін»:

- між ТОВ «Влан» та ТОВ «Еко-Клін», , було укладено договір № 210 від 01.02.2016 року, сума договору складає 2 000 000,00 грн., з урахуванням ПДВ, термін дії договору до 31.12.2017 року;

- у відповідності до умов вказаного договору, підприємство ТОВ «Влан» у квітні 2016 року здійснило оплату та отримало товарно-матеріальні цінності (радіоелектронні компоненти) від ТОВ «Еко-Клін».

- поставка товарно-матеріальних цінностей у відповідності до умов договору № 210 від 01.02.2016 року здійснювалась за рахунок ТОВ «Еко-Клін», спосіб доставки курєрська доставка за рахунок ТОВ «Еко-Клін».

- згідно журналу-ордеру по рахунку 63, «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» у грудні 2016 року від ТОВ «Еко-Клін» було одержано товарно-матеріальні цінності на суму 74943,60 грн. з урахуванням ПДВ згідно податкової накладної № 1212028 від 12.12..2016 року, рахунку-фактури № 1188 від 12.12.2016 року, видаткової накладної № 121215 від 12.12.2016 року на суму 74943,60 грн., з урахуванням ПДВ.

- розрахунки за одержані товарно-матеріальні цінності було перераховано платіжним дорученням № 169 від 15.12.2016 року на суму 74943,60 грн., з урахуванням ПДВ в ПАТ «Укрсоцбанк», номер рахунку 7496, банківські виписки за 15.12.2016 року

- згідно журналу-ордеру по рахунку 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками» одержані від ТОВ «Еко-Клін» товарно-матеріальні цінності у грудні 2016 року було відвантажено ТОВ «Аргус-Інформ», , по довіреностям згідно рахунку-фактури № 7804 від 07.12.2016 року, накладної № 349 від 08.12.2016 року, податкової накладної № 8 від 08.12.2016 року на суму 13713,60 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 7792 від 07.12.2016 року, накладної № 350 від 08.12.2016 року, податкової накладної № 7 від 08.12.2016 року на суму 2336,64 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 7918 від 14.12.2016 року, накладною № 351 від 15.12.2016 року, податкової накладної № 12 від 14.12.2016 року на суму 1666,56 грн., з урахуванням ПДВ.

- розрахунок проведено безготівковий, банківські виписки від 08.12.2016 року та 14.12.2016 року, 15.12.2016 року в ПАТ «Укрсоцбанк», номер рахунку 7496.

- вказані господарські відносини були відображені в декларації з податку на подану вартість за грудень 2016 року та сплачено податки і в повному обсязі.

Щодо проведених господарських взаємовідносин з ТОВ «Агробуд Інжиніринг»:

- між ТОВ «Влан» та ТОВ «Агробуд Інжиніринг», , було укладено договір № 225 від 20.01.2017 року, сума договору складає 2 000 000,00 грн., з урахуванням ПДВ, термін дії договору до 31.12.2017 року;

- у відповідності до умов вказаного договору, підприємство ТОВ «Влан» у січні, лютому 2017 року здійснило оплату та отримало товарно-матеріальні цінності (радіоелектронні компоненти) від ТОВ «Агробуд Інжиніринг»;

- поставка товарно-матеріальних цінностей у відповідності до умов договору № 225 від 20.01.2017 року здійснювалась за рахунок ТОВ «Агробуд Інжиніринг», спосіб доставки курєрська доставка за рахунок ТОВ «Агробуд Інжиніринг»;

- згідно журналу-ордеру по рахунку 63, «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» у січні 2017 року від ТОВ «Агробуд Інжиніринг» було одержано товарно-матеріальні цінності на суму 56160,00 грн., з урахуванням ПДВ згідно податкової накладної № 10 від 27.01.2017 року, рахунку-фактури № 351 від 27.01.2017 року, видаткової накладної № 270118 від 27.01.2017 року;

- розрахунки за одержані товарно-матеріальні цінності було перераховано платіжним дорученням № 13 від 06.022017 року на суму 56160,00 грн., з урахуванням ПДВ в ПАТ «Укрсоцбанк», номер рахунку 7496, банківські виписки за 06.02.2017 року;

- згідно журналу-ордеру по рахунку 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками» одержані від ТОВ «Агробуд Інжиніринг» товарно-матеріальні цінності в січні 2017 року було відвантажено Державному підприємству «Ізюмський приладобудівний завод», , по довіреностям згідно рахунку-фактури № 350 від 25.01.2017 року, накладної №10 від 02.02.2017 року, податкової накладної № 8 від 31.01.2017 року на суму 18810,00 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 343 від 25.01.2017 року, накладної № 9 від 02.02.2017 року, податкової накладної № 9 від 31.01.2017 року на суму 19562,40 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 335 від 25.01.2017 року, накладної № 8 від 02.02.2017 року, податкової накладної № 10 від 31.01.2017 року на суму 20314,80 грн., з урахуванням ПДВ;

- розрахунок проведено безготівковий, банківські виписки від 31.01.2017 року в ПАТ «Укрсоцбанк», номер рахунку 7496;

- вказані господарські відносини були відображені в декларації з податку на подану вартість за січень 2017 року та сплачено податки в повному обсязі;

- згідно журналу-ордеру по рахунку 63, «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» у лютому 2017 року від ТОВ «Агробуд Інжиніринг» було одержано товарно-матеріальні цінності на суму 41103,36 грн., з урахуванням ПДВ згідно податкової накладної № 17 від 16.02.2017 року, рахунку-фактури № 448 від 16.02.2017 року, видаткової накладної № 160208 від 16.02.2017 року;

- розрахунки за одержані товарно-матеріальні цінності було перераховано платіжним дорученням № 30 від 13.03.2017 року на суму 41103,36 грн., з урахуванням ПДВ в ПАТ «Укрсоцбанк», номер рахунку 7496, банківські виписки за 13.03.2017 року;

- згідно журналу-ордеру по рахунку 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками» одержані від ТОВ «Агробуд Інжиніринг» товарно-матеріальні цінності в лютому 2017 року було відвантажено Державному підприємству «Ізюмський приладобудівний завод», , по довіреностям згідно рахунку-фактури № 1272 від 22.02.2017 року, накладної №24 від 01.03.2017 року, податкової накладної № 12 від 27.02.2017 року на суму 21320,16 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 1296 від 22.02.2017 року, накладної № 23 від 01.03.2017 року, податкової накладної № 11 від 27.02.2017 року на суму 20736,00 грн., з урахуванням ПДВ;

- розрахунок проведено безготівковий, банківські виписки від 27.02.2017 року в ПАТ «Укрсоцбанк», номер рахунку 7496;

- також, окрім зазначеного вище, у лютому 2017 року одержані товарно-матеріальні цінності від ТОВ «Агробуд Інжиніринг» було відвантажено ТОВ «Аргус-Інформ», , по довіреностям згідно рахунку-фактури № 1367 від 27.02.2017 року, накладної № 22 від 27.02.2017 року, податкової накладної № 10 від 27.02.2017 року на суму 846,14 грн., з урахуванням ПДВ;

- розрахунок проведено безготівковий, банківські виписки від 27.02.2017 року в ПАТ «Укрсоцбанк», номер рахунку 7496;

- вказані господарські відносини були відображені в декларації з податку на подану вартість за лютий 2017 року та сплачено податки в повному обсязі;

Щодо проведених господарських взаємовідносин з ТОВ «Інжекс»:

- між ТОВ «Влан» та ТОВ «Інжекс», , було укладено договір № 230 від 01.02.2017 року, сума договору складає 2 000 000,00 грн., з урахуванням ПДВ, термін дії договору до 31.12.2017 року;

- у відповідності до умов вказаного договору, підприємство ТОВ «Влан» у лютому 2017 року здійснило оплату та отримало товарно-матеріальні цінності (радіоелектронні компоненти) від ТОВ «Інжекс»;

- поставка товарно-матеріальних цінностей у відповідності до умов договору № 230 від 01.02.2017 року здійснювалась за рахунок ТОВ «Інжекс», спосіб доставки курєрська доставка за рахунок ТОВ «Інжекс»;

- згідно журналу-ордеру по рахунку 63, «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» у лютому 2017 року від ТОВ «Інжек» було одержано товарно-матеріальні цінності на суму 74107,20 грн., з урахуванням ПДВ згідно податкової накладної № 111 від 13.02.2017 року, рахунку-фактури № 1138 від 13.02.2017 року, видаткової накладної № 130217 від 13.02.2017 року;

- розрахунки за одержані товарно-матеріальні цінності було перераховано платіжним дорученням № 22 від 28.02.2017 року на суму 48060,00 грн., з урахуванням ПДВ, № 23 від 28.02.2017 року на суму 26047,20 грн., з урахуванням ПДВ в ПАТ «Укрсоцбанк», номер рахунку 7496, банківські виписки за 28.08.2017 року;

- згідно з журналу-ордеру по рахунку 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками» одержані від ТОВ «Інжекс» товарно-матеріальні цінності в лютому 2017 року було відвантажено ТДВ «РОСС», , по довіреностям згідно рахунку-фактури № 207 від 23.01.2017 року, накладної № 12 від 13.02.2017 року, податкової накладної № 2 від 02.02.2017 року на суму 796,20 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 506 від 01.02.2017 року, накладної №11 від 13.02.2017 року, податкової накладної № 1 від 02.02.2017 року, рахунку-фактури № 562 від 31.01.2017 року, накладної №15 від 19.02.2017 року, податкової накладної № 3 від 08.02.2017 рок;

- розрахунок проведено безготівковий, банківські виписки від 02.02.2017 року, 08.02.2017 року, в ПАТ «Укрсоцбанк», номер рахунку 7496;

- вказані господарські відносини були відображені в декларації з податку на подану вартість за лютий 2017 року та сплачено податки в повному обсязі;

- окрім вище зазначеного, у лютому 2017 року одержані товарно-матеріальні цінності від ТОВ «Інжекс» були відвантажені ТОВ «Аргус-Інформ», , по довіреностям згідно рахунку-фактури № 792 від 02.02.2017 року, накладної № 16 від 19.02.2017 року, податкової накладної № 4 від 09.02.2017 року на суму 2509,62 грн., з урахуванням ПДВ;

- розрахунок проведено безготівковий, банківські виписки від 09.02.2017 року в ПАТ «Укрсоцбанк», номер рахунку 7496;

- окрім вище зазначеного, у лютому 2017 року одержані товарно-матеріальні цінності від ТОВ «Інжекс» було відвантажено Державному підприємству «Ізюмський приладобудівний завод», , по довіреностям згідно рахунку-фактури № 964 від 09.02.2017 року, накладної № 18 від 22.02.2017 року, податкової накладної № 5 від 15.02.2017 року на суму 21600,00 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 972 від 09.02.2017 року, накладної № 19 від 22.02.2017 року, податкової накладної № 7 від 21.02.2017 року на суму 19440,00 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 952 від 09.02.2017 року, накладної № 17 від 22.02.2017 року, податкової накладної № 8 від 21.02.2017 року на суму 20736,00 грн., з урахуванням ПДВ;

- розрахунок проведено безготівковий, банківські виписки від 15.02.2017 року, 21.02.2017 року в ПАТ «Укрсоцбанк», номер рахунку 7496;

- окрім вище зазначеного, у лютому 2017 року одержані товарно-матеріальні цінності від ТОВ «Інжекс» були відвантажені Державному підприємству «Чугуївський авіаційний ремонтний завод», , по довіреностям згідно рахунку-фактури № 1164 від 17.02.2017 року, накладної № 20 від 24.02.2017 року, податкової накладної № 6 від 20.02.2017 року на суму 10320,00 грн., з урахуванням ПДВ, рахунку-фактури № 1176 від 17.02.2017 року, накладної № 21 від 24.02.2017 року, податкової накладної № 9 від 22.02.2017 року на суму 1798,08 грн., з урахуванням ПДВ;

- розрахунок проведено безготівковий, банківські виписки від 20.02.2017 року, 22.02.2017 року в ПАТ «Укрсоцбанк», номер рахунку 7496;

- вказані господарські відносини були відображені в декларації з податку на подану вартість за лютий 2017 року та сплачено податки в повному обсязі.

Твердження відповідача про відсутність реалізації товару не відповідають дійсності, оскільки перевіряючими не надано належної оцінки документам, що надані як докази подальшої реалізації товару іншим контрагентам.

Щодо посилань ГУ ДФС у Харківській області про те, що контрагенти ТОВ «Влан» фігурують у кримінальних провадженнях за фактом скоєння злочину, суд зазначає, що згідно зі ст. 62 Конституції України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кримінального кодексу України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певним засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніяким іншим засобам доказування.

Згідно з наведеною нормою процесуального права та приписами Конституції України, доказом вчинення злочину може бути лише обвинувальний вирок суду, яким, у визначеному законом порядку, встановлюється доведена участь особи у вчинені злочину.

Суд констатує, що в акті перевірки відсутні будь-які посилання ГУ ДФС у Харківській області про притягнення службових осіб підприємств контрагентів до кримінально відповідальності за вчинення злочину та наявність з цього приводу обвинувальних вироків суду.

Щодо висновку ГУ ДФС у Харківській області, що задекларовані господарські операції із придбання товарів не відбулись у дійсності, рух активів від контрагентів-постачальників до ТОВ «Влан» в дійсності не відбувся, а надані до перевірки ТОВ «Влан» первинні документи, не опосередковуються реальним рухом активів між ТОВ «Влан» та контрагентами-постачальниками (т. 1 а.с. 44) суд зазначає наступне.

Частинами 1 та 5 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочинну не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 204 ЦК України закріплює принцип презумпції правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Статтею 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, зниження, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Таким чином до правочинів, які посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, відносяться правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу, землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режими вилучення з обігу або обмеження в обігу об'єктів цивільного права, тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним, тощо.

Правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином, про що йдеться в акті перевірки, визначається законом як фіктивний (ст. 234 ЦК України). Фіктивні правочини не віднесено законом до нікчемних, їх недійсність визнається тільки судом.

Статтею 207 ГК України встановлено, що господарське зобовязання, що відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосубєктивності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

З урахуванням наведених норм та позиції податкового органу суд зазначає, що податковим органом не проводилась претензійно-позовна робота по зверненню до судових органів з метою встановлення невідповідності діючому законодавству договорів укладених між ТОВ «Влан» та його контрагентами у перевіряємий період.

Аналізуючи наведені норми, можна дійти висновку, що відповідно до презумпції правомірності правочину всі укладені підприємством правочини є чинними, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом (нікчемні правочини). В усіх інших випадках недійсність правочину має бути встановлено судом на підставі позовної заяви зацікавленої особи після повного, обєктивного та всебічного судового розгляду. Про недійсність правочину ухвалюється судове рішення.

Згідно із п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у звязку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезенням необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення прав платника податків на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківських рахунків платника податків на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податків товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активах та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі про їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності. платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного періоду, а також віл того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податків, які здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому в пункті 187.1 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобовязань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а вразі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбутковування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а вразі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Таким чином, у Податковому кодексі України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку покупця належним чином оформленої податкової накладної або митної декларації. Із наведеного вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є наявність у платника податків виданої йому продавцем товару/послуг податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 01 березня 2016 року у справі № К/800/1616/15, суми податку на додану вартість для цілей визначення податкового кредиту мають бути підтверджені належним чином складеним первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не можуть ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушень вимог законодавства. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено. При цьому суд наголосив на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критеріями доведення «поза розумним сумнівом».

Вимоги до підтвердження даних, визначеної у податкової звітності, встановлені зокрема статтею 44 Податкового кодексу України. Так, згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Так, правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами зазначена у підпункті 1.2 пункту 1, підпункті 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 року за № 168/704, первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку № 88, який наведено вище, встановлено, що первинні документи на паперових і машинозчитуваних носіях інформації для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обовязкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, приз віща і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документу.

Отже, первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Реальність господарських операцій між ТОВ «Влан» і його контрагентами підтверджується договорами, податковими накладними, видатковими накладними, видатковими, платіжними дорученнями та виписками з банку. На момент здійснення операцій постачальники ТОВ «Влан» були належним чином зареєстровані як юридичні особи та мали діючи свідоцтва платника ПДВ.

Як вбачається з ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 квітня 2017 року по справі № К/800/46400/14, з позиції оподаткування не має значення чи має в господарській операції дефект форми укладеного правочинну. При цьому, податковий облік формують саме господарські операції, тобто фактичний рух активів та/або зміни власного капіталу чи зобовязань платника податку.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 28 січня 2016 року у справі № К/800/40037/15, «добросовісний платник податків» не може нести відповідальність за неправомірні дії постачальника робіт чи зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх а також тих доказах, які одержані з дотриманням Закону.

За таких обставин суд приходить до висновку, що порушення податкової дисципліни тягне за собою індивідуальну відповідальність та не може бути наслідком визнання договорів такими, що не відбулись чи нести негативні наслідки для інших учасників.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до положень статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У той самий час згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини (надалі також ЄСПЛ). Так, в пункті 71 рішення у справі Булвес АД проти Болгарії ЄСПЛ дійшов такого висновку: ... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов'язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

Вищенаведений висновок ЄСПЛ повторно підтвердив у рішенні по справі Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії. У пункті 23 даного рішення ЄСПЛ наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Європейський Суд з прав людини в пункті 38 рішення від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України" зазначив: коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумними сумнівом. Так, наведені ДПІ аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України.

Лише доведення податковим органом та встановлення судом в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальника чи сприяння ухиленню постачальником товару від виконання податкових зобов'язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних та допустимих доказах.

Наявні у справі докази не містять жодних доказів наявності між позивачем та контрагентами позивача взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст. 11 КАС України не виявлено.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено факт порушення позивачем вимог податкового законодавства України по взаємовідносинах з вищезазначеними контрагентами.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів належним чином правомірності податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № НОМЕР_1 від 29.09.2017 року

Відповідно до п. 10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" №7 від 20.05.2013 року за своєю суттю правовий акт управління - це державно-владне волевиявлення, що містить управлінське рішення із приписом, адресованим іншим суб'єктам права. Визнаючи акт протиправним, суд констатує відсутність у ньому цих сутнісних рис та його нездатність регулювати суспільні відносини. Разом із тим, з метою захисту прав та інтересів суб'єкта права суд встановлює правові наслідки протиправності акту, а саме його скасування.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 17, 50, 160-163, 167, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Влан" до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 29.09.2017 року Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (, вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Влан" (вул. Гімназійна набережна, буд. 18-А, м. Харків, 61010, ) судовий збір у сумі 3882 (три тисячі вісімсот вісімдесят дві) гривні 00 копійок

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі виготовлена 22.11.2017 року.

Суддя Супрун Ю.О.