Справа № 333/3876/17(2-а/333/202/17)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2017 року справа № 333/3876/17(2-а/333/202/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2017 року по справі № 333/3876/17 (2-а/333/202/17) за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними і зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії за віком на підставі ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 22 травня 2017 року;

- зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії за віком на підставі ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки за останні три роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, починаючи з 22 травня 2017 року та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними і зобовязання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 в розрахунку пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Зобов'язано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 22 травня 2017 року відповідно до ч. 2 ст.40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в даному випадку відсутні підстави для застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні 3 роки, оскільки позивачем було подано заяву про переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058, а тому має застосовуватися показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Крім того, позивачем подано заяву не за формою, встановленою Порядком від 25.11.2005 року № 22-1, тобто фактично ОСОБА_1 не звертався до пенсійного органу з відповідною заявою, а йому лише було надано розяснення щодо права на пенсію.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 197 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

22 травня 2017 року позивач, у звязку з досягненням пенсійного віку, звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах (а.с.6).

Листом від 08.06.2017 року № 120/М-1 відповідач повідомив позивача про те, що при переведенні з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 слід застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу), що враховувався для обчислення пенсії відповідно до Закону № 1058 в році, в якому заявник звернувся за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Розяснено порядок звернення до пенсійного органу із відповідною заявою у відповідності до Порядку № 22-1 від 25.11.2005 року (а.с.7).

23.06.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення йому розрахунку розміру пенсії з урахуванням положень ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 (а.с.8).

Листом від 30.06.2017 року № 183/М-1 пенсійний орган повідомив позивача про здійснення попереднього розрахунку пенсії, відповідно до якого розмір пенсії за віком складатиме 2412,32 грн. Рекомендовано надати документи про період навчання (атестат), що може вплинути на розрахунок пенсії. Стосовно неможливості застосування показника середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення, зазначено, що відповідне розяснення з даного приводу надавалось відповідно до листа від 08.06.2017 року № 120/М-1 (а.с.9).

Визнання протиправною відмови відповідача у перерахунку пенсії за приписами ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та зобовязання призначити пенсію за віком у відповідності до приписів частини другої ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне забезпечення» і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що реалізація позивачем свого права на отримання пенсії саме за приписами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» здійснена вперше, що свідчить не про переведення з одного виду пенсії на інший, а про призначення нового виду пенсії, з огляду на що відмова пенсійного органу у перерахунку пенсії з урахуванням приписами ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за три календарні роки, що передують даті звернення за призначенням пенсії, є протиправною.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1.5 постанови ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1) заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у звязку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сімї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сімї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Пунктом 1.7 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Відповідно до п. 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Згідно п.4.3 розділу 4 Порядку № 22-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і обєктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п.4.7 розд.4 Постанови № 22-1).

Аналіз діючого законодавства свідчить про те, що органом, який призначає пенсію, є відповідне Управління пенсійного фонду України. Управління може прийняти певне рішення щодо призначення чи відмови у призначенні пенсії лише після надходження заяви, а прийняті управлінням рішення оформляються розпорядженням.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 22 травня 2017 року подав до відповідача заяву довільної форми, в якій просив призначити пенсію за віком та здійснити відповідний перерахунок відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058 (а.с.6).

Сторонами не спростовано, що зазначена заява зареєстрована відповідачем, як звернення громадян та на неї надана відповідь листом від 08.06.2017 року (а.с.7).

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що довільне звернення позивача до відповідача щодо призначення пенсії за віком, як і надання відповіді на такі звернення із зазначенням про відсутність такого права, не свідчать про прийняття відповідачем рішення про відмову у перерахунку пенсії стосовно позивача, як це передбачено вищевказаним Законом.

З огляду на вказане, заявлені ОСОБА_1 вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії за віком на підставі ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 22 травня 2017 року та зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії за віком на підставі ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки за останні три роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, починаючи з 22 травня 2017 року та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум задоволенню не підлягають з огляду на передчасність звернення з такими вимогами до суду, тому як позивач заяви про призначення пенсії встановленого зразка до відповідача не подавав, а пенсійний орган не приймав рішення щодо відмови саме у призначенні пенсії за віком відповідно до поданої заяви належної форми.

Таким чином, заявлені ОСОБА_1 до суду вимоги є передчасними і не свідчать про наявність спірних правовідносин між сторонами саме з цього питання, а тому у задоволенні таких вимог слід відмовити саме з цих підстав.

В той же час, ОСОБА_1 не позбавлений можливості скористатись своїм правом звернутись до відповідача з належно оформленою заявою про перерахунок пенсії державного службовця, отримати відповідне рішення (розпорядження) Відповідача та в подальшому скористатись своїм правом на судовий захист за умови, якщо його права будуть порушені.

Суд першої інстанції вищевказані обставини не прийняв до уваги, та, зобовязуючи пенсійний орган здійснити призначення та перерахунок пенсії за віком позивачу, перебрав на себе не властиві повноваження, адже питання щодо перерахунку (відмови у перерахунку) пенсії відносяться до виключної компетенції пенсійного органу, а суд може лише перевіряти прийняте пенсійним органом рішення на його відповідність законодавчим нормам. В даному випадку таке рішення відповідачем не виносилось.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 161, 195, 198, 202, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - задовольнити.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2017 року по справі № 333/3876/17 (2-а/333/202/17) скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та у відповідності до приписів ч. 10 ст. 183-2 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко