Справа № 808/2185/17
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року (о 17 год. 15 хв.) Справа № 808/2185/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Самусєвої Ю.П.,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянув в відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4

про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Відділу реєстрації фізичних осіб по Дніпровському району управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4), в якому просить зобов'язати відповідача зняти з реєстраційного обліку позивача АДРЕСА_1 та зареєструвати за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_5

Під час судового розгляду справи здійснено заміну первинного відповідача Відділу реєстрації фізичних осіб по Дніпровському району управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради на належного - Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради (далі - Департамент реєстраційних послуг ЗМР).

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним в адміністративному позові та додаткові усні пояснення. Зазначають, що ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 06.12.2006 належить на праві власності однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 і де останній на цей час зареєстрований, але не проживає. Вказують, що з лютого 2016 року позивач проживає разом зі своєю матір'ю у трьохкімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_3, яка є її власністю відповідно до договору купівлі-продажу від 26.10.2012. Після розлучення колишня дружина позивача проживає разом з їх спільним сином у м. Енергодарі. Пояснюють, що маючи намір зареєструватись за фактичним місцем проживання 10 липня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зняття з реєстрації місця проживання, але йому було відмовлено на підставі ст. 29 ЦК України, а саме місце проживання фізичної особи є місце проживання її батьків або одного із них, незважаючи на те, що позивач якраз і мав намір зареєструватися за місцем проживання матері. Посилається на приписи ч. 1 ст. 13 Загальної декларації прав людини, ст. 33 Конституції України, ст. 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та вважають дії відповідача щодо відмови позивачу у реєстрації місця проживання за адресою фактичного проживання неправомірними. На підставі викладеного, просять позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву. Зокрема, пояснює, що 10.07.2017 позивач звернувся із заявами 2392-4/04/-21 та 2383-4/04-21 про зняття з реєстрації місця проживання до відділу реєстрації фізичних осіб по Дніпровському району управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг ЗМР. Вказує, що у знятті з реєстрації за Заявою 2392 ОСОБА_1 відмовлено відповідно до ч. 3 ст. 29 Цивільного кодексу України, так як у квартирі за адресою: АДРЕСА_6 зареєстрована малолітня дитина: ОСОБА_1., ІНФОРМАЦІЯ_2, а відповідно до вимог даної статті місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Зауважує, що згідно із інформацією з поквартирної картки ОСОБА_6 (мати малолітньої дитини) виписана 11.12.2015, а ОСОБА_7 залишився прописаний з батьком за адресою: АДРЕСА_6. В свою чергу, в Заяві 2383 позивач просив зняти з реєстрації малолітню дитину, при цьому, відповідно до ст. 9 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» йому було відмовлено, оскільки ОСОБА_6 - законний представник малолітньої дитини не надала згоду на її зняття з реєстрації місця проживання. Посилається на приписи ст. 7 вказаного Закону та вказує, що одною із вимог для зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника є наявність згоди інших законних представників, у даному випадку матері малолітньої дитини. Додатково звертає увагу суду, що позивач у позовній заяві посилається на те, що йому було відмовлено у реєстрації місця проживання за фактичною адресою, однак останній звертався до співробітників Департаменту із заявами про зняття з реєстрації місця проживання. Разом з цим, зауважує, що згідно із ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дискреційними повноваженнями щодо реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання/пересування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці наділені органи реєстрації, до яких у відповідності до ст. цього Закону відносяться міські ради, а отже і Департамент реєстраційних послуг ЗМР. Посилається на Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 та підкреслює, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межи визначених йому повноважень законодавцем. Ураховуючи викладене, просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила зобов'язати відповідача зняти з реєстраційного обліку позивача АДРЕСА_1 та зареєструвати за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_5

На підставі ст. 160 КАС України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши надані документи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, судом встановлені наступні обставини.

06.12.2006 між гр. ОСОБА_9 (далі - Продавець) та гр. ОСОБА_1 (далі - Покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого продавець передав у власність Покупця, а Покупець прийняв у власність належну Продавцю квартиру АДРЕСА_4 і сплатив за неї визначену за домовленістю сторін грошову суму.

У липні 2017 року з метою зняття з реєстрації свого та сина - ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_3), місця проживання у АДРЕСА_7 позивача звернувся із відповідними заявами 2392-4/04/-21 та 2383-4/04-21 про зняття з реєстрації місця проживання до відділу реєстрації фізичних осіб по Дніпровському району управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг ЗМР. Разом із заявою позивачем було надано копію свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 15.03.2016, видане Ленінським ВДРАЦС реєстраційної служби Запорізького МУЮ, НОМЕР_1 від 17.12.1998, виданий Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області, квитанцію про сплату адміністративного збору.

Однак, 10.07.2017 у знятті з реєстрації за Заявою 2392 ОСОБА_1 відмовлено із посланням на ч. 3 ст. 29 Цивільного кодексу України.

В свою чергу, в знятті з реєстрації ОСОБА_7 за Заявою 2383 позивачу також відмовлено 10.07.2017 відповідно до ст. 9 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки мати ОСОБА_6 не надала згоду на зняття з реєстрації місця проживання своєї малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 як другий законний представник.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у знятті з реєстраційного обліку позивача, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відносини, пов'язані з порядком реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV (далі - Закон № 1382-ІV), відповідно до статті 3 якого реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Частиною першою статті 2 Закону № 1382-ІV передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Статтею 7 Закону № 1382-ІV передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.

Разом із заявою особа подає:

документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження;

військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

У разі подання заяви представником особи додатково подаються:

документ, що посвідчує особу представника;

документ, що підтверджує повноваження особи як представника (законного представника).

Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів визначають Правила реєстрації місця проживання, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 (далі - Правила №207).

Так, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради (пункт 3 зазначених Правил).

Судом встановлено, що 10.07.2017 позивач звернувся до відділу реєстрації фізичних осіб по Дніпровському району управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг ЗМР із заявами 2392-4/04/-21 та 2383-4/04-21 про зняття з реєстрації місця проживання його та його малолітнього сина.

Процедура зняття з реєстрації місця проживання визначена у пункті 26 Правил №207 яким передбачено, що разом із заявою особа подає:

документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження;

квитанцію про сплату адміністративного збору;

військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

У разі подання заяви представником особи, крім зазначених документів, додатково подаються:

документ, що посвідчує особу представника;

документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли заява подається законними представниками малолітньої дитини - батьками (усиновлювачами).

Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

З огляду на положення вищезазначених правових норм вбачається, що реалізація права особи на зняття з реєстрацію її місця проживання можлива лише за умови обов'язкового надання нею відповідних документів, при цьому, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

В свою чергу, статтею 9-1 Закону № 1382-ІV передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо:

- особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію;

- у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними;

- для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.

Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Із змісту заяви позивача про зняття з реєстрації місця проживання від 10.07.2017 вбачається, що після перевірки поданих позивачем документів посадовою особою відповідача встановлено, що у вказаній квартирі зареєстрована малолітня дитина: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, а відповідно до вимог ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Судом встановлено, що згідно із інформацією з поквартирної картки та Довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи ОСОБА_6 (мати малолітньої дитини) виписана 11.12.2015, а ОСОБА_7 залишився прописаний з батьком за адресою: АДРЕСА_6, про що також свідчить Довідка про реєстрацію місця проживання особи від 12.05.2016 №01/48-1453.

Варто, також, зазначити, що в знятті з реєстрації ОСОБА_7 за Заявою 2383 позивачу також відмовлено відповідно до ст. 9 Закону № 1382-ІV, оскільки ОСОБА_6 - законний представник малолітньої дитини не надала згоду на її зняття з реєстрації місця проживання, при цьому, за приписами ст. 7 вказаного Закону однією із вимог для зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника є наявність згоди інших законних представників, у даному випадку матері малолітньої дитини.

Суд зауважує, що вимоги, встановлені Законом № 1382-ІV та Правилами №207 щодо належного оформлення заяви для зняття з реєстрації місця проживання особи за вказаною нею адресою, є обов'язковими, як для органів місцевого самоврядування, які здійснюють відповідні дії, так і для громадян.

Вказані приписи Правил реєстрації місця проживання не суперечать нормам ст. 160 Сімейного кодексу України, якою визначено що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Суд також не приймає посилання представника позивача на ту обставину, що після розлучення колишня дружина позивача проживає разом з їх спільним сином у м. Енергодарі, оскільки останнім не надано жодних доказів на її підтвердження, а відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування місце проживання малолітньої дитини не визначено.

В зв'язку з вищенаведеним, суд дійшов висновку про правомірність відмови відповідача у знятті з реєстраційного обліку позивача, що доводами позовної заяви та матеріалами справи не спростовується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак