Справа № 336/4099/17(2-а/336/396/2017)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2017 рокусправа № 336/4099/17(2-а/336/396/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Мельника В.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням положень ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»;

- зобовязати Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_1, пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням підвищення передбаченого ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 18,5%, починаючи з 01 січня 2017 року.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням положень частини 1 статті 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Зобовязано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_1, пенсію за віком у розмірі обчисленому із застосуванням підвищення передбаченого частиною 1 статті 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 18,5%, починаючи з 19 січня 2017 року.

Позовні вимоги про зобов'язання Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_1, пенсію за віком у розмірі обчисленому із застосуванням підвищення передбаченого частиною 1 статті 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 18,5% за період з 01 січня 2017 року по 18 січня 2017 року залишити без розгляду.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просило її скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскільки позивач до призначення пенсії за віком отримувала пенсію за вислугою років, на підвищення розміру пенсії, відповідно до ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» вона не має права. Зазначає про те, що нею було пропущено строк звернення до суду із адміністративним позовом. Не погоджується з висновком суду щодо стягнення з Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя сплаченого позивачем судового збору. Вказує також на те, що відповідачем відмови у перерахунку пенсії з урахуванням підвищення розміру пенсії відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» взагалі не приймалось, а було надано лише відповідь на звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян».

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не зявились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач перебуває на обліку в Шевченківському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (правонаступник Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя) та отримувала пенсію за вислугою років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

15 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», однак її заява була залишена без розгляду, у зву звязку з тим, що їй вже була призначена пенсія.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2016 року зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 15 жовтня 2015 року відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком та забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Однак під час розрахунку пенсії за віком, Шевченківським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя не було враховано підвищення розміру пенсії, у звязку з більш пізнім виходом на пенсію, передбаченим ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

22 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із застосуванням підвищення, передбаченого ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію в розмірі 18,5% починаючи з 15 жовтня 2015 року, тобто з моменту звернення за призначенням пенсії з особистою заявою встановленого зразка, з урахуванням різниці, що була виплачена.

Листом від 03 липня 2017 року №203/А-1 Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя відмовило позивачу у перерахунку пенсії за віком із застосуванням підвищення, за більш пізній вихід на пенсію, відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у звязку тим, що вона отримувала пенсію за вислугою років, а тому не має права на зазначене підвищення.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообовязкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сімї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сімї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у звязку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. У разі якщо при відстрочці часу призначення пенсії за віком не здійснюється підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу, пенсія, обчислена відповідно до статті 29 цього Закону, призначається з дня, що настає за останнім днем повного місяця відстрочки часу виходу на пенсію, який враховано до страхового стажу; 2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності; У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності. У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права. 3) пенсія у звязку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Стаття 10 зазначеного Закону передбачає, що особі яка має право одночасно на різні види пенсії призначається за її вибором один із видів пенсії.

Згідно статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в редакції на час призначення пенсії за віком особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

- на 0,5 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

- на 0,75 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

При цьому підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу не здійснюється.

Отже, набуття особою права на підвищення розміру пенсії відповідно до частини третьої статті 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» повязано саме з моментом більш пізнього виходу на пенсію за віком.

Позивач народилася 17 серпня 1957 року. Згідно положень ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», для нього передбачений пенсійний вік 56 років.

17 серпня 2013 року позивачу виповнилося 56 років, а із заявою про призначення пенсії за віком позивач звернулася 15 жовтня 2015 року, саме з цієї дати вона отримує пенсію за віком. Тобто позивачу призначено пенсію за віком на 25 місяців пізніше.

При цьому, колегія суддів вважає, що незважаючи на отримання позивачем пенсії за вислугою років, при набутті права на пенсію за віком її обчислення повинно здійснюватись з урахуванням вимог частини першої ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відтак, позивач має право на збільшення пенсії відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Отже, висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для обчислення пенсії позивачці з урахуванням відсотку підвищення розміру згідно вимог ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є вірним та обґрунтованим.

Водночас, висновок суду першої інстанції щодо зобовязання відповідача перерахувати та виплачувати позивача пенсію за віком у розмірі обчисленому із застосуванням підвищення передбаченого частиною 1 статті 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 18,5%, колегія суддів вважає за помилковим, з огляду на наступне.

Я було зазначено вище позивачу призначено пенсію за віком на 25 місяців пізніше, ніж вона набула права на призначення такого виду пенсії.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» підвищення розміру пенсії, в даному випадку, застосовується на 0,5 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

Тобто, підвищення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 за більш пізній вихід на пенсію, повинно бути на 12,5% (25 місяців * 0,5%).

Щодо посилання заявника апеляційної скарги на порушення позивачем строку звернення до суду із адміністративним позовом, оскільки остання дізналась про порушення своїх прав 03 липня 2017 року згідно з листа-відповіді відповідача, у звязку з чим процесуальні строки повинні обчислюватись з дня коли особа дізналась про порушення своїх прав, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Встановлене законом обмеження строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Враховуючи те, що пенсійні виплати є періодичними, щомісячними платежами, які отримує безпосередньо, особа, якій вони призначені, а отже позивач про порушення своїх прав повинна була дізнатися починаючи з жовтня 2015 року при реалізації свого права на отримання щомісячної суми призначеної їй з 15 жовтня 2015 року пенсії за віком.

Тобто, початок перебігу процесуального строку, в даному випадку, розпочинається не з дати звернення позивача до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою про перерахунок пенсії за віком з урахуванням підвищення за більш пізній вихід на пенсію, відповідно до ч.1 ст. 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» а з дати отримання пенсії за віком кінця жовтня 2015 року.

Таким чином, оскільки позивач із зазначеним адміністративним позовом звернулася 19 липня 2017 року, судом першої інстанції було вірно залишено без розгляду позовні вимоги за період з 01 січня 2017 року по 18 січня 2017 року, включно.

Колегія суддів, також критично ставиться до посилань заявника апеляційної скарги стосовно неприйняття останнім відмови у перерахунку пенсії з урахуванням підвищення розміру пенсії відповідно до ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» взагалі не приймалось, а було надання лише відповідь на звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян», оскільки з листа Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 03 липня 2017 року №203/А-1 вбачається, що у разі незгоди з прийнятим рішенням воно може бути оскаржено у порядку підлеглості до органів Пенсійного фонду України вищого рівня, або до суду, що і було зроблено позивачем.

Крім того, вказана відповідь не містить посилань на необхідність звернення до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя із заявою встановленого зразка, та не містить застережень що відповідь надана в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Слід зазначити й про помилковість тверджень відповідача в апеляційній скарзі відносно того, що відповідач звільнений від сплати судового збору та підстав для стягнення з нього судового збору на користь позивача немає, оскільки у відповідності до вимог чинного законодавства органи пенсійного фонду звільнені від сплати судового збору при зверненні до суду, при цьому в спірних відносинах вирішується питання щодо розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тобто, враховуючи положення ч.1 ст.94 КАС України, суд першої інстанції вірно стягнув з Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи прийняв правильне по суті вирішення справи рішення, але з помилковим застосуванням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню та зміні постанови суду першої інстанції в частині відсотку підвищення розміру пенсії за віком ОСОБА_1

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 198, статтями 201, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2017 року змінити, виклавши третій абзац в наступній редакції.

Зобовязати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати та виплачувати ОСОБА_1, пенсію за віком у розмірі обчисленому із застосуванням підвищення передбаченого частиною 1 статті 29 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 12,5%, починаючи з 19 січня 2017 року.

В решті постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова