Справа № 754/3595/17
Суддя: Галась І. А.
Дата ухвалення: 2017-11-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/349/17
Справа №754/3595/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2017 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Кудрі А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданнісправу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання дій щодо відмови в призначенні пенсії відповідно до п. 12 розділу ХІ Прикінцевих положень та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 р. та ст. 37 закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р. неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги мотивує тим, що в січня 2017 р. він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». До заяви були додані всі необхідні документи для призначення пенсії. Разом з тим, листом позивачу відмовлено у призначенні пенсії з посиланнями на те, що станом на 01.05.2016 р. в нього немає 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, у зв'язку з чим підстав для призначення пенсії немає. Вважає рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії незаконним та необґрунтованим.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що підстави для призначення пенсії позивачу відсутні, з огляду на відсутність необхідного трудового стажу.

Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач з 10.12.2002 р. перебував на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в м. Києві та отримував пенсію у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

30.01.2017 р. при досягненні пенсійного віку 61 рік та 6 місяців позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу».

Листом відповідача від 08.02.2017 №2404/09 відмовлено позивачу у призначенні пенсії, у зв'язку з тим, що відсутній необхідний трудового стажу, зарахувавши до стажу державного службовця тільки 5 років з 30.07.2005 р. по 29.06.2010 р.

Як вбачається з наданої позивачем копії трудової книжки та витягу з послужного списку архівної особової справи позивача, останній перебував на наступних посадах:

- з 06.11.1973 р. по 11.11.1975 р. проходив службу в Збройних силах,

- з 10.10.1982 р. по 09.10.1989 р. слідчого Радянського районного відділу внутрішніх справ м. Києва УВС м. Києва;

- з 09.10.1989 р. по 29.10.1990 р. інженера-електронщика відділення технічного обслуговування електронно-обчислювальних машин обчислювального центру Інформаційного центру при УВС м. Києва;

- з 29.10.1990 р. по 01.03.1993 р. старшого інспектора по контролю відділення статистики при ГУВС м. Києва;

- з 01.03.1994 р. по 03.10.1994 р. старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу розшукової та обліково-довідкової роботи Управління оперативної інформації ГУ ВС м. Києва;

- з 03.10.1994 р. по 20.07.1997 р. начальника відділу розшукової та обліково-довідкової роботи Управління оперативної інформації ГУ МВС в м. Києві;

- з 20.07.1997 р. по 01.11.1997 р. заступника начальника відділу міжвідомчого автоматизованого банку даних «Наркобізнес» Інформаційного бюро МВС України;

- з 01.11.1997 р. по 30.10.2001 р. заступник начальника центру міжвідомчої інформації - начальник відділу експлуатації банку даних «Наркобізнес» Управління оперативної інформації МВС України;

- з 30.10.2001 р. по 20.07.2002 р. начальник центру міжвідомчої інформації Управління оперативної інформації МВС України;

- з 20.07.2002 р. по 06.12.2002 р. заступник начальника ідентифікаційних та довідкових обліків - начальник відділу оперативно-довідкового обліку Департаменту інформаційних технологій при МВС України;

- з 30.06.2005 р. по 29.06.2010 р. працював в Секретаріаті Президента України.

Так, пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень цього ж закону для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 46 Закону України від 10.12.2015 "Про державну службу" визначені особливості стажу державної служби, зокрема пунктом 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються:

1) час перебування на посаді державної служби відповідно до цього Закону;

2) час перебування на посаді народного депутата України;

3) час перебування на посадах працівників дипломатичної служби;

4) час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування";

5) час перебування на посадах суддів;

6) час перебування на посадах прокурорів;

7) час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання;

8) час професійного навчання державного службовця з відривом від служби, якщо не пізніше 75 днів після його завершення така особа повернулася на державну службу, крім випадків, установлених законом;

9) період, коли державний службовець не працював з поважних причин, але залишався у трудових відносинах з державним органом;

10) час перебування державного службовця у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду - у відпустці без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більше ніж до досягнення дитиною шестирічного віку;

11) час перебування на посадах радників, помічників, уповноважених та прес-секретаря Президента України, працівників секретаріатів Голови Верховної Ради України, його Першого заступника та заступника, працівників патронатних служб Прем'єр-міністра України та інших членів Кабінету Міністрів України, помічників-консультантів народних депутатів України, помічників та наукових консультантів суддів Конституційного Суду України, помічників суддів, а також на посадах патронатних служб в інших державних органах.

Відповідно до п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМ України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу».

Відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою КМ України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Отже, суд приходить до висновку, що період роботи позивача на посадах в відділі внутрішніх справ, в управління внутрішніх справ, Головному управлінні МВС України в м. Києві та Міністерстві внутрішніх справ України з 10.10.1982 р. по 06.12.2002 р., а саме 20 років 1 місяць та 28 днів, зараховується до стажу державної служби, у зв'язку із чим відмова відповідача у визначенні та призначенні пенсії державного службовця є протиправною.

Зокрема, вбачається, що за час перебування позивача на вказаних посадах йому присвоювались звання, що є передумовою для зарахування вказаного стажу до державної служби на підставі п. 7 ст. 46 Закону України від 10.12.2015 "Про державну службу"

Крім того, частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї станом за станом здоров'я і віком громадян України, пов'язані із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом «в» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, незалежно від місця проходження служби.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач повинен був зарахувати час проходження позивачем військової служби з 06.11.1973 р. по 11.11.1975 р., а саме 2 роки та 5 днів, до його стажу державної служби.

Отже, загалом, позивач має стаж роботи на державній службі - більше 27 років.

Зокрема, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 р. №622 право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» чоловiки, якi досягли вiку 62 роки. До досягнення зазначеного вiку право на призначення пенсiї мають чоловiки 1955 року народження i старшi пiсля досягнення ними, зокрема, 61 рiк 6 мiсяцiв - якi народилися з 1 сiчня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.

Вбачається, що позивач народився 23.07.1955 р., а станом на момент звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії останньому виповнилось 61 рік 6 місяців, та він мав більше ніж 25 років, на посадах віднесених до категорії державних службовців.

Отже, позивач має право на призначення пенсії державного службовця.

Відтак, позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дії відповідача та зобов'язання призначити пенсію суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак даний обов'язок відповідачем в даній справі не виконано.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своєї бездіяльності щодо відмови позивачу у призначенні пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому наявні підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8,17,19,22, 58,64 Конституції України, ст. 37 Закону України «Про державну службу», ст. 2, 9, 69-71, 89, 94, 97 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Зобов'язати Лівобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києва призначити ОСОБА_1 пенсію, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», виходячи з розрахунку 60% від суми заробітної плати на підставі довідок Державного управління справами України №17.1-12 від 16.01.2017 р. та №17.1-614 від 27.01.2017 р., починаючи з 30.01.2017 р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: