Справа № 348/1775/17
Суддя: Флоряк Д.В.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1775/17

20 листопада 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Флоряк Д.В.,

секретаря - Буратчук О.В.,

з уч. позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Надвірна адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 07.09.2017 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18 липня 2017 року інспектором патрульної поліції ОСОБА_2 відносно нього була складена постанова про адміністративне правопорушення серії АР №667699, згідно якої він на автодорозі Львів-Шегині Н11 76 км 900 м, керуючи транспортним засобом, здійснив стоянку на проїзній частині, що зробило неможливим рух інших транспортних засобів. Згідно даної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Зазначає, що цього дня він їхав по своїй смузі руху по автодорозі від пункту пропуску «Шегині» в напрямку м.Мостиська, Львівської області, і в цей час паралельна смуга руху була заповнена чергою автомобілів до пункту пропуску, які стояли в протилежному йому напрямку. Один із автомобілів марки Фольксваген Т4 їхав по його смузі йому назустріч, а тому щоб уникнути зіткнення чи зїхати в кювет і перекинутись, він був змушений зупинитись, через що у нього виникла суперечка з водієм даного автомобіля. Коли приїхали працівники поліції, його пояснення до уваги не взяли. Вважає, що інспектором при складанні даної постанови недотримано вимог Конституції України та КУпАП і що постанова винесена з порушеннями норм законодавства, є необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, а саме час вчинення адміністративного правопорушення, місце розгляду. Просить поновити пропущений з поважних причин процесуальний строк, визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №667699 від 18.07.2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

У судовому засіданні позивач зазначені вимоги підтримав із вказаних у позові мотивів, просить суд поновити строк для звернення до суду, як пропущений з поважних причин, так як тривалий час знаходився на лікуванні. Суду додатково пояснив, що при ньому жодних протоколів чи постанов інспектор не складав і на підпис не надавав. Про те, що його притягнути до адміністративної відповідальності він довідався тільки після того, як отримав поштою копію постанови, в якій він ніби-то відмовимвся від підпису. Просить визнати нечинною та скасувати постанову інспектора ВПОДДЗ батальйону №3 УПП у м.Львові ДПП ОСОБА_2 від 18.07.2017 року серії АР № 667699 про накладення на нього штрафу в сумі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.3 КУпАП .

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак від нього поступило заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача та свідка, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР№667699 від 18.07.2017 року, що 18 липня 2017 року о 20.30 год. ОСОБА_1 на автодорозі Львів-Шегині Н11 76 км 900 м, керуючи транспортним засобом, здійснив стоянку на проїзній частині, що зробило неможливим рух інших транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 15.10 «Д» ПДР України.

Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Частина 3 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до науково-консультативного висновку за зверненням ученого секретаря Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України щодо наявності неоднозначної практики застосування судами положень статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення згідно з яким, працівники національної поліції не мають права виносити постанови про накладення штрафу на учасників дорожнього руху без складання протоколу про адміністративне правопорушення за частинами першою, другою та третьою статті 122 КУпАП. Субєкти владних повноважень мають право виносити постанови про адміністративне правопорушення, не передбачене ч. 1 ст. 258 КУпАП, за місцем його вчинення, попередньо склавши протокол про адміністративне правопорушення. У випадках не складення такого протоколу постанова про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню в порядку, визначеному законодавством.

Отже, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, обов'язково складається протокол про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом - ч. 1 ст. 7 КУпАП.

Ч. 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Як вбачається з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення визначено главою 22 КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395.

Однак, як вбачається з постанови по справі про адміністративне правопорушення, вимоги ст.280 КУпАП відповідачем не були виконані.

ОСОБА_1 заперечував факт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 зі змінами і доповненнями станом 04.11.2015 року (надалі «Правила дорожнього руху»).

Відповідно до пункту 15.10 стоянка забороняється:

…д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів;

За вищевказаних обставин, враховуючи вказане, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 72 КАС України та відсутність обґрунтування відповідачем правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити, скасувавши постанову в справі про адмінправопорушення.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП визначено вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення. В тому числі, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Окрім цього, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 71 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.2 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду для оскарження будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Статтею 104 КАС України передбачено, що особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного органу, юридичної чи службової особи під час здійснення ними управлінських функцій порушено його право чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення від 18.07.2017 року підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності послужило те, що останній 18 липня 2017 року о 20.30 год. а автодорозі Львів-Шегині Н11 76 км 900 м керуючи транспортним засобом здійснив стоянку на проїзній частині, що зробило неможливим рух інших транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 15.10 «Д» ПДР України, і за що був притягнутий до адміністративної відповідальності.

З матеріалів, що додані до оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення від 18.07.2017 року не вбачається, а відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що під час керування водій ОСОБА_1 порушив вимоги, передбачені ПДР України, тобто п.15.10 «Д».

Також в судовому засіданні встановлено, що 18 липня 2017 року о 20.30 год. позивач ОСОБА_1 їхав по своїй смузі руху по автодорозі Львів-Шегині Н11 76 км 900 м від пункту пропуску «Шегині» в напрямку м. Мостиська, Львівської області. В цей час паралельна смуга руху була заповнена чергою автомобілів до пункту пропуску, які стояли в протилежному йому напрямку. Один із автомобілів марки Фольксваген Т4 їхав по смузі руху позивача йому на зустріч, а тому той був змушений зупинитись. Всі ці дані обставини справи в судовому засіданні підтвердив допитаний як свідок ОСОБА_3, також вказавши, що інспектор ПП жодних пояснень в них не відбирав, будь-яких документів не складав, перевірив техдокументи і запропонував їхати дальше.

Незабезпечення представником відповідача виконання вимог ст.ст. 254 та 268 КУпАП призвело до того, що позивач не зміг при розгляді справи про адміністративне правопорушення повною мірою виконати вимоги і ст. 280 КУпАП щодо з'ясування обставин, які є обов'язковими для прийняття рішення.

Ці порушення з боку представника відповідача, на думку суду є безперечними підставами для скасування оскарженого рішення посадової особи.

Отже, із зазначеного вище вбачається, що оскаржувана постанова винесена відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених статтею 268 КУпАП.

За цих обставин, суд вважає, що підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності не має, а тому його адміністративний позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 100 КАС України суд визнає причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду поважними і вважає за можливе поновити, оскільки останній тривалий час перебував на лікуванні.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.38, 268 КУпАП,ст.ст.100, 104, 158- 163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Львові ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволити, поновивши строк для звернення до суду, як пропущений з поважних причин.

Визнати нечинною та скасувати постанову інспектора ВПОДДЗ батальйону №3 УПП у м.Львові ДПП ОСОБА_2 від 18.07.2017 року серії АР № 667699 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.3 КУпАП .

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст.186 КАС України через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Флоряк Д.В.

Повний текст постанови виготовлено 24.11.2017 року.