Справа № 336/5132/17(2-а/336/476/2017)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 рокусправа № 336/5132/17(2-а/336/476/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2017 року у справі №336/5132/17(2-а/336/476/2017) за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 вересня 2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, згідно з яким, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо незарахування до пільгового стажу роботи позивача по списку № 2 згідно з п. б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 25.07.2007 року по 02.11.2007 року та з 05.10.2010 року по 25.11.2010 року;

- зобовязати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу роботи по списку № 2 згідно з п. б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 25.07.2007 року по 02.11.2007 року та з 05.10.2010 року по 25.11.2010 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він 09.06.2017 року звернувся до відповідача із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком по списку № 2 згідно з п. б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням п.2 розділу XV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», але його повідомили про відсутність необхідного стажу роботи у шкідливих умовах та неможливість переведення на пенсію за віком до 2018 року.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2017 року позов задоволено повністю.

Постанова мотивована тим, що атестація робочих місць була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, однак позивач до проведення чергової атестації у періоди з 25.07.2007 року по 02.11.2007 року та з 05.10.2010 року по 25.11.2010 року виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період має бути зарахований до стажу роботи за результатами попередньої атестації.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що атестація робочих місць позивача була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 зазначеного Порядку, а отже враховуючи правову позицію викладену Верховним Судом України у постановах від 10.09.2013 року та від 12.04.2016 року, періоди у які не проводилась атестація робочих місць не підлягають зарахуванню до пільгового стажу.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач перебуває на обліку в Шевченківському обєднаному управлінні ПФУ м. Запоріжжя з 28.03.2013 року та отримує пенсію по інвалідності (ІІІ група загального захворювання), яка призначена згідно з Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Пенсія розрахована за період з 01.07.2000 року по 31.03.2012 року при загальному стажу роботи 31 рік 05 місяців 25 днів та додатковому стажу 09 років 02 місяці 09 днів.

18.08.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про розяснення правових підстав для відмови у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком по списку № 2 (а.с.4).

Відповідач листом №327/С-1 від 01.09.2017 року повідомив позивача про те, що періоди роботи позивача з 25.07.2007 року по 02.11.2007 року та з 05.10.2010 року по 25.11.2010 року не зараховує до пільгового стажу роботи, оскільки є перерви у проведенні атестації робочих місць, а тому до пільгового стажу по списку № 2 відповідачем зараховано 12 років 01 місяць 20 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах при досягненні віку 55 років (а.с.5).

Правомірність дій відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу роботи позивача періодів його роботи з 25.07.2007 року по 02.11.2007 року та з 05.10.2010 року по 25.11.2010 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, по списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 року у справі №21-307а14, який у відповідності до вимог частини 2 статті 244-2 КАС України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з копії трудової книжки позивача, останній у періоди з 25.07.2007 року по 02.11.2007 року та з 05.10.2010 року по 25.11.2010 року виконував ту ж роботу, яка за результатами атестації робочих місць була зарахована відповідачем до пільгового стажу роботи.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції зробив вірний висновок щодо наявності підстав для задоволення позову.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи відповідача щодо необхідності застосування до спірних відносин правового висновку викладеного у Верховним Судом України у постановах від 10.09.2013 року та від 12.04.2016 року, оскільки у зазначених постановах викладено правовий зміст щодо відносин у яких атестація робочих місць взагалі не була проведена.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2017 року у справі №336/5132/17(2-а/336/476/2017) без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко