Справа № 815/5362/17
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5362/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року Одеський окружний адміністративний суд

під головуванням судді Андрухіва В.В.

за участю секретаря Рижук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці в Одеській області про визнання протиправними дій щодо проведення перевірки та складання акту перевірки, визнання протиправними та скасування припису та постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємць ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці в Одеській області, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд:

- визнати протиправними дії працівників Держпраці щодо проведення перевірки та складання акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №15/01-020/0161 від 20.09.2017 року;

- визнати протиправним та скасувати припис №15/01-020/0161-0126 від 21.09.2017 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №027 від 19.10.2017 року, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 1152000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в період з 19.09.2017 року по 20.09.2017 року ГУ Держпраці в Одеській області, на підставі направлення №15/01-29-2113 від 18.09.2017 року було здійснено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1. За результатами перевірки відповідачем було складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №15/01-020/0161 від 20.09.2017 року. На підставі акту відповідачем було винесено припис №15/01/020/0161-0126 від 21.09.2017 року. Позивач зазначила, що не погоджуючись з актом та приписом, вона надала 29.09.2017 року заперечення.

Також позивач зазначила, що посадові особи ГУ Держпраці в Одеській області фактично не мали повноважень для проведення інспектування та оформлення його документально. Акт перевірки, який складено за результатами проведення інспектування не відповідає вимогам законодавства України, є недійсним та не може встановлювати порушення закону субєктом господарювання. Будь-які рішення, прийняті на підставі незаконного акту, є протиправними та незаконними і не можуть сприйматися субєктами господарювання як законні, а також на підставі таких документів контролюючими органами не може бути прийнято жодних рішень, які мають або можуть мати юридичні наслідки для субєкта господарювання.

Позивач вважала, що вона не мала на меті укладати договори, які були б завідомо суперечні інтересам держави чи суспільства, не мала на меті приховування оподаткування доходів, адже усі податки з виплачених сум в повному розмірі були сплачені в строк, встановлений Податковим кодексом України. Також позивач зазначила, що у відповідача відсутні повноваження визнавати цивільно-правові договори недійсними, встановлювати їх відповідність нормам цивільного законодавства. Позивач також вказала, що під час інспекційного відвідування відповідачем не запитувались такі документи, як графік надання щорічних відпусток, правила внутрішнього трудового розпорядку, графік змінності, робочого часу та вихідних днів. Вказані документи, як зазначає позивач, у неї є, копії надавались відповідачу разом із запереченнями на акт.

Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечувала, у його задоволенні просила відмовити, надала до суду письмові заперечення та пояснення, в яких вказала, що відповідно до вимог Конвенції Міжнародної організації праці №81, яка ратифікована Законом України від 08.09.2014 року №1985-IV, Конвенції Міжнародної організації праці №129, яка ратифікована Законом України від 08.09.2014 року №1986-IV, ст.259 Кодексу Законів про працю, Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295, та на підставі листа ГУ ДФС в Одеській області від 31.07.2017 року вх. №8263/01-32 щодо можливого порушення законодавства про працю ФОП ОСОБА_1, у період з 19.09.2017 року по 20.09.2017 року, посадовою особою ГУ Держпраці в Одеській області був проведений позаплановий захід державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1), яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, 65091; місце здійснення підприємницької діяльності: м. Одеса, вул. Дерибасівська, 27).

Представник відповідача вказала, що за результатами проведення інспекційного відвідування позивача, головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів, з питань дитячої праці та інших нормативно-правових актів ОСОБА_2 складений акт №15-01-020/0161 від 20.09.2017 року, оскільки було встановлено низку порушень позивачем законодавства про оплату праці. За фактом виявлених порушень законодавства про оплату праці, на підставі вказаного вище акту, був складений припис від 20.09.2017 року №15-01-020/0161-0126. Представник відповідача зазначила, що доказів підтвердження виконання припису позивачем ГУ Держпраці в Одеській області не надано. Також представник відповідача вказала, що позивачем відносно 12 осіб допущено факт підміни трудових договорів на договори підряду (цивільно-правові договори). 19.10.2017 року першим заступником начальника ГУ Держпраці в Одеській області винесено постанову №027 про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 1152000 грн.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 31.07.2017 року на адресу ГУ Держпраці в Одеській області надійшов лист ГУ ДФС в Одеській області від 26.07.2017 року №5674/9/15-32-13-05-07 про надання інформації (а.с. 90), відповідно до якого ГУ ДФС в Одеській області повідомило відповідача про те, що фахівцями ГУ ДФС в Одеській області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) за адресою здійснення підприємницької діяльності: м. Одеса, вул. Дерибасівська, 27, кафе "Chicken Cafe". В ході фактичної перевірки в кафе "Chicken Cafe" виявлені наймані працівники без належного оформлення трудових відносин. В листі зазначено, що під час проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1, встановлено використання праці найманих працівників з порушенням вимог ст.ст. 21, 24, 26, 94 КЗпП України. Дана інформація надалась для подальшого реагування та вжиття заходів в межах компетенції.

Наказом Головного управління Держпраці в Одеській області від 18.09.2017 року №1147 Про проведення інспекційного відвідування головному державному інспектору відділу з питань додержання законодавства застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів, з питань дитячої праці та інших нормативно-правових актів Управління з питань праці Головного управління Держпраці в Одеській області ОСОБА_2 доручено у період з 19.09.2017 року по 20.09.2017 року (включно) здійснити позаплановий захід державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1), яка зареєстрована за адресою: 65091, АДРЕСА_1; місце здійснення підприємницької діяльності: м. Одеса, вул. Дерибасівська, 27 (а.с. 91).

18.09.2017 року для здійснення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 Головним управлінням Держпраці в Одеській області було видано направлення №15/01-292113 на здійснення інспекційного відвідування у період з 19.09.2017 року по 20.09.2017 року (включно) (а.с. 92).

За результатами інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 відповідачем складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №15-01-020/0161 від 20.09.2017 року (а.с. 93-101).

Відповідно до зазначеного акту перевірки, ГУ Держпраці в Одеській області встановлено наступні порушення позивачем:

- ч.3 ст.24 КЗпП України, позивач допустив до роботи найманих працівників без укладання трудового договору;

- ч.1 ст.52 КЗпП України, ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці», графік змінності, робочого часу, вихідних днів у позивача відсутній, у звязку з чим роботодавець не забезпечує достовірний облік робочого часу працівників;

- ч.4 ст.79 КЗпП України, відсутній графік надання щорічних відпусток;

- ч.1 ст.142 КЗпП України, відсутні правила внутрішнього трудового розпорядку;

-ч.1 ст.116 КЗпП України, гр. ОСОБА_3 була звільнена 31.08.2017 року, а розрахункові кошти отримала 04.09.2017 року.

21.09.2017 року відповідач склав припис №15-01-020/0161-0126, яким приписав (а.с. 102):

- вжити дієвих заходів щодо дотримання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, а саме: не допущення випадків допуску до роботи працівників без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням та повідомлення органів ДФС;

- забезпечити достовірний облік робочого часу, з визначенням графіка змінності;

- затвердити графік надання щорічних відпусток, з урахуванням інтересів підприємця та особистих інтересів працівників;

- затвердити правила внутрішнього трудового розпорядку;

- виплачувати розрахункові кошти працівникам при звільненні, в день звільнення.

Також у вищезазначеному приписі відповідач повідомив позивача про те, що у строк до 29.09.2017 року їй необхідно письмово проінформувати про виконання вимог припису шляхом надання підтверджуючих документів.

27.09.2017 року за результатами перевірки стану дотримання вимог законодавства про працю ФОП ОСОБА_1, на підставі акту №15-01-020/0161 від 20.09.2017 року, рішенням першого заступника начальника ГУ Держпраці в Одеській області ОСОБА_4 №023, вирішено прийняти до розгляду справу про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 (а.с. 104-105).

ГУ Держпраці в Одеській області надіслало позивачу повідомлення про розгляд справи щодо вирішення питання про накладення штрафу, відповідно до якого розгляд справи відбудеться 10.10.2017 року об 11 год. 10 хв. в приміщенні ГУ Держпраці в Одеській області за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, 2, каб.1 (а.с. 106).

10.10.2017 року позивач надала ГУ Держпраці в Одеській області заяву про перенесення розгляду справи щодо вирішення питання про накладення штрафу, яка була призначена на 10.10.2017 року на 11.00 год., у звязку із знаходженням на лікарняному.

ГУ Держпраці в Одеській області розглянуло заяву позивача, та перенесло розгляд справи щодо вирішення питання про накладення штрафу на 19.10.2017 року на 11.00 год.

18.10.2017 року позивач знову надала ГУ Держпраці в Одеській області заяву про перенесення розгляду справи щодо вирішення питання про накладення штрафу в якій зазначила, що 17.10.2017 року вона подала позов до Одеського окружного адміністративного суду, у звязку з чим просила перенести розгляд справи, та не розглядати за її відсутності.

19.10.2017 року перший заступник начальника ГУ Держпраці в Одеській області ОСОБА_4 на підставі акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування від 20.09.2017 року №15-01-020/0161 прийняв постанову №027 про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1152000 грн. (а.с. 107-109).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Пунктом 7 Положення встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 "ОСОБА_5 питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі за текстом - Порядок № 295).

Відповідно до п.2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад обєднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Згідно п.4 Порядку №295, форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню, оприлюднюються на офіційному веб-сайті Держпраці.

Відповідно до п.5 Порядку №295, інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за інформацією ДФС та її територіальних органів про факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень.

Згідно п.14 Порядку №295, під час проведення інспекційного відвідування об'єкт відвідування має право:

1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення;

2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню; якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені пунктом 10 цього Порядку;

3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису;

4) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об'єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об'єкта відвідування або його уповноваженим представником;

5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов'язки;

6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства;

7) вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об'єкта відвідування;

8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці;

9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.

Пунктами 19, 20 Порядку № 295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником обєкта відвідування або його уповноваженим представником.

Відповідно до ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно з ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров'я.

Згідно з ст. 52 КЗпП України, для працівників установлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. При п'ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує власник або уповноважений ним орган за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації з додержанням установленої тривалості робочого тижня (статті 50 і 51 КЗпП України).

На тих підприємствах, в установах, організаціях, де за характером виробництва та умовами роботи запровадження п'ятиденного робочого тижня є недоцільним, встановлюється шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем. При шестиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи не може перевищувати 7 годин при тижневій нормі 40 годин, 6 годин при тижневій нормі 36 годин і 4 годин при тижневій нормі 24 години.

П'ятиденний або шестиденний робочий тиждень встановлюється власником або уповноваженим ним органом спільно з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) з урахуванням специфіки роботи, думки трудового колективу і за погодженням з місцевою радою.

Відповідно до абз.4 ст.79 КЗпП України, черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку.

Згідно з абз.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст.142 КЗпП України, трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Згідно ст.265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Судом встановлено, що позивач уклала цивільно-правові договори з наступними фізичними особами:

- ОСОБА_6, договір №Л/1 від 01.07.2017 року терміном дії з 01.07.2017 року до 31.07.2017 року включно (а.с. 25-26);

- ОСОБА_7, договір №Л/2 від 01.07.2017 року терміном дії з 01.07.2017 року до 31.07.2017 року включно (а.с. 27-28);

- ОСОБА_8, договір №Л/4 від 01.07.2017 року терміном дії з 01.07.2017 року до 31.07.2017 року включно (а.с. 29-30);

- ОСОБА_9, договір №Л/6 від 01.07.2017 року терміном дії з 01.07.2017 року до 31.07.2017 року включно (а.с. 31-32);

- ОСОБА_10, договір №Л/6 від 01.07.2017 року терміном дії з 01.07.2017 року до 31.07.2017 року включно (а.с. 33-34);

- ОСОБА_11, договір №Л/9 від 09.07.2017 року терміном дії з 09.07.2017 року до 31.07.2017 року включно (а.с. 35-36);

- ОСОБА_12, договір №Л/10 від 09.07.2017 року терміном дії з 09.07.2017 року до 31.07.2017 року включно (а.с. 37-38);

- ОСОБА_13, договір №Л/11 від 08.07.2017 року терміном дії з 08.07.2017 року до 31.07.2017 року включно (а.с. 39-40);

- ОСОБА_14, договір №Л/12 від 08.07.2017 року терміном дії з 08.07.2017 року до 31.07.2017 року включно (а.с. 41-42);

- ОСОБА_15, договір №Л/13 від 18.07.2017 року терміном дії з 18.07.2017 року до 31.07.2017 року включно (а.с. 43-44);

- ОСОБА_5, договір №Л/14 від 18.07.2017 року терміном дії з 18.07.2017 року до 31.07.2017 року включно (а.с. 45-46);

- ОСОБА_16, договір №Л/15 від 18.07.2017 року терміном дії з 18.07.2017 року до 31.07.2017 року включно (а.с. 47-48).

Відповідно до предмету даних цивільно-правових договорів, Виконавець зобовязується виконати роботу для Замовника в обсязі і на умовах, передбачених даним договором, а Замовник зобовязується прийняти та оплатити дані роботи. Виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до ст.837 Цивільного процесуального кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує і виконує свою роботу.

Отже, за даними договорами підряду, замовник чітко визначає, що підрядник виконує конкретну роботу, та не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку.

Зазначені цивільно-правові договори укладені у відповідності до вимог ЦК України.

Суд зауважує, що у разі виконання робіт (надання послуг) не на підставі трудового договору, а відповідно до договору про виконання робіт (послуг) (цивільно-правового договору), трудові відносини не виникають.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що на правовідносини, які виникли на підставі цивільно-правових угод між позивачем та зазначеними фізичними особами, не поширюються вимоги трудового законодавства України.

Судом встановлено, що під час інспекційного відвідування не запитувались у позивача такі документи як графік надання щорічних відпусток, правила внутрішнього трудового розпорядку, графік змінності, робочого часу та вихідних днів. Доказів того, що вказані документи запитувалися під час перевірки у позивача, відповідач, як субєкт владних повноважень, суду не надав. При цьому, зазначені документи, на підтвердження їх наявності, надані позивачем до матеріалів справи (а.с. 19-23).

Також суд встановив, що гр. ОСОБА_3 в день звільнення 31.08.2017 року не працювала, заявою від 30.08.2017 року вона виявила бажання отримати розрахунок саме 04.09.2017 року. На підставі її заяви було проведено розрахунок не 31.08.2017 року, а 04.09.2017 року. Копія заяви надавалась відповідачу та наявна в матеріалах справи (а.с. 24). За викладених обставин, виплата вказаній особі розрахунку при звільненні 04.09.2017 року відповідає вимогам ст.116 КЗпП України.

Отже, суд дійшов висновку, що вказані відповідачем в акті №15-01-020/0161 від 20.09.2017 року порушення ст.21, ч.3 ст.24, ч.1 ст.52, ч.4 ст.79, ч.1 ст.116, ч.1 ст.142 КЗпП України та ч.2 ст.30 ЗУ «Про оплату праці» позивачем не допускалися.

З огляду на зазначене, позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування припису Головного управління Держпраці в Одеській області №15/01-020/0161-0126 від 21.09.2017 року та постанови про накладення штрафу №027 від 19.10.2017 року, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 1152000 грн., підлягають задоволенню.

Між тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій працівників Держпраці щодо проведення перевірки та складання акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №15/01-020/0161 від 20.09.2017 року.

Відповідно до п.4 Порядку №295, форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню, оприлюднюються на офіційному веб-сайті Держпраці.

Як зазначила позивач та не заперечувалось відповідачем під час розгляду справи, на момент проведення інспектування та складання акту перевірки, Міністерством соціальної політики України не було затверджено відповідного порядку складання акту/довідки інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) аналізу стану дотримання законодавства про працю. На той час існував лише проект наказу «Про затвердження форм документів, що складається при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів». Тобто, на офіційному веб-сайті Держпраці рішення Мінсоцполітики про форми акта, довідки, припису, всупереч вимог п.4 Порядку №295, було відсутнє.

Проте, відповідно до п.14 Порядку №295, під час проведення інспекційного відвідування об'єкт відвідування має право, зокрема, не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі, якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню.

Тобто, позивач, за викладених обставин на підставі п.14 Порядку №295 мала право не допустити посадових осіб відповідача до інспекційного відвідування.

Однак позивач таким правом недопуску до інспекційного відвідування не скористалася та допустила посадову особу ГУ Держпраці в Одеській області до проведення інспекційного відвідування.

За таких обставин суд не вбачає підстав для визнання протиправними дій працівників Держпраці щодо проведення перевірки, а тому в цій частині позовних вимог належить відмовити.

Складання акту за результатами перевірки чи інспекційного відвідування є обовязком посадових осіб Держпраці, тому підстав для визнання протиправними дій щодо складання акту, суд також не вбачає.

З огляду на те, що нові форми актів з інспекційного відвідування не були затверджені, враховуючи також, що позивач допустила відповідача до проведення інспекційного відвідування, суд вважає, що посадові особи ГУ Держпраці в Одеській області, які проводили інспекційне відвідування, правомірно склали акт за формою, яка була затверджена наказом Мінсоцполітики №390 від 02.07.2012 року та була чинна на момент проведення інспекційного відвідування та складання акта.

Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта (в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта, або у випадку можливого використання такого акта, як доказу вчинення правопорушення при розгляді відповідного спору.

Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року у справі № 21-237а13 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 33770792) та застосовується судом у відповідності до вимог ст.244-2 КАС України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно з ч.1 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено частково, суд, у відповідності до приписів ч.3 ст. 94 КАС України, здійснює розподіл судових витрат та стягує на користь позивача 9600 грн. (8000 грн. + 1600 грн. = 9600 грн.).

Керуючись ст.ст. 2, 6-8, 11, 69, 71, 86, 94, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці в Одеській області №15/01-020/0161-0126 від 21.09.2017 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці в Одеській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 027 від 19.10.2017 року, якою на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 1152000 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути судовий збір у сумі 9600 грн. (девять тисяч шістсот гривень) з Головного управління Держпраці в Одеській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1).

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2017 року.

Суддя В.В. Андрухів