Справа № 464/4809/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/9857/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 14 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 17.07.2017 звернулася в суд із адміністративним позовом до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова, в якому просила зобов'язати відповідача здійснити їй виплату пенсії у максимальному розмірі, починаючи з 27 березня 2016 року.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 14 серпня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати на прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції, всупереч вимогам ч. 1 ст. 72 КАС України, не враховано постанову Сихівського районного суду м. Львова від 28.10.2016 у справі № 464/7256/16-а, якою прямо передбачено норму Закону, що підлягає застосуванню при виплаті, перерахованої на виконання цього судового рішення, пенсії, а саме положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789 (в редакції Закону від 12 липня 2001 року). Зазначеною нормою Закону не передбачено обмеження граничного розміру пенсійної виплати. Тобто, судовим рішенням, що набрало законної сили, чітко визначено норму права, що підлягає застосуванню.

При апеляційному розгляді позивач підтримала вимоги своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що постановою Сихівського районного суду м.Львова від 28.10.2016, яка набрала законної сили, визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії у зв'язку із підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015; зобов'язано управління Пенсійного фонду в Галицькому районі м. Львова здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, чинній на момент призначення пенсії, починаючи з 27 березня 2016 року з урахуванням усіх виплачених сум.

04.07.2017 позивач звернулась в Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Львова з заявою про здійснення пенсійних виплат без застосування граничного розміру.

Відповіддю від 07.07.2017 Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України вказано про те, що нарахований ОСОБА_1 розмір щомісячної пенсійної виплати обмежено сумою 10 740 грн.

Не погоджуючись з даною відповіддю та вважаючи, що це є порушенням її законних прав на пенсійне забезпечення позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії стаття 50-1 Закону № 1789 втратила чинність, а тому провести перерахунок пенсій без обмеження граничного розміру не є можливим, оскільки Закон, на який посилається позивач втратив чинність.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають правильно встановленим обставинам справи та нормам чинного законодавства з огляду на наступне.

Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам були врегульовані частинами 13, 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Поряд з цим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VІІI, частина 18 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ викладена в наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Даний Закон згідно пункту 1 Прикінцевих положень набрав чинності 01 січня 2015 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент звернення позивача до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України не було прийнято відповідний нормативно-правовий акт на виконання положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ у чинній редакції.

Колегія суддів вважає, що доводи позивача щодо спірних правовідносин підлягають застосуванню саме норми, що діяли на момент призначення пенсії є необґрунтованими, оскільки на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії набула чинності та діяла інша редакція ст. 50-1 даного Закону.

Відсутність на час звернення позивача до відповідача затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не є доказом неправомірності дій відповідача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, за відсутності нормативного акту, який би визначав порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, відповідач позбавлений законодавчих можливостей для проведення перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що суд не вправі перебирати на себе функції законодавчого органу та визначати умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Щодо твердження позивача про проведення перерахунку без обмеження максимального розміру пенсії, то такі колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (з 01.01.2016 по 31.12.2016 - 10740 грн.).

Також, відповідно ч. 18 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Зазначені вище положення не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

Посилання апелянта на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 28.10.2016, яка набрала законної сили, як на підставу задоволення даного позову згідно ст. 72 КАС України не заслуговують на увагу, так як названа постанова не встановлювала заборону на обмеження призначеної пенсії.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198 п. 1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду міста Львова від 14 серпня 2017 року у справі №464/4809/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук

Повний текст судового рішення виготовлено 20.11.2017