Справа № 2а-3617/10/1170.
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року Справа № 2а-3617/10/1170.

провадження № 2-кас/811/16/15

Кіровоградський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого-судді Ю.П. Пасічник

при секретарі - Побочій О.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засідані адміністративну справу за позовом Приватного акціонерне товариство "Креатив" до Кропивницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Кіровоградській області про скасування податкового-повідомлення рішення,-

ВСТАНОВИВ:

05.10.2010р. позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомленнярішення Державної податкової інспекції у м. Кіровограді (в подальшому - Кропивницька об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Кіровоградській області) №/0 від 23 квітня 2010 року, №/1 від 29 червня 2010 року та №/2 від 09 вересня 2010 року.

Постановою суду від 08.12.2010р. адміністративний позов задоволено повністю (т.1 а.с.90-92).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2012р. рішення суд першої інстанції залишено без змін (т.1 а.с.127-129).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.01.2013р. рішення суду першої та апеляційної інстанції скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1 а.с.159-162).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що оскаржувані податкові повідомленнярішення є незаконними, необґрунтованими та безпідставними, не відповідають фактичним обставинам справи. Оскільки, відповідно до ст.4 Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків від 08.02.1995р., яка набрала чинності для України 03.08.1999р. (далі за текстом Угода від 08.02.1995р.), при застосуванні цієї Угоди вираз „резидент однієї Договірної Держави означає особу, яка за законодавством цієї Договірної Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі постійного місця проживання, постійного місця перебування, місця реєстрації або іншої аналогічної ознаки. Цей вираз разом з тим не включає особу, яка підлягає оподаткуванню в цій Державі, лише якщо ця особа одержує доходи із джерел в цій Державі або у відношенні майна, що міститься в ній.

Зазначена стаття Угоди від 08.02.1995р., на думку позивача, не встановлює обовязку Міністерства фінансів Російської Федерації щодо підтвердження резиденції.

Крім того, позивач посилався на те, що у випадку сумніву перевіряючих, що ЗАТ „Креатив не надані всі належні документи, то відповідно до абзаців 8, 9 пункту 4 Порядку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001р. №470 (далі за текстом Порядок №470) податковий орган мав би самостійно звернутися до нерезидента, або до компетентного органу Російської Федерації, з якою укладений міжнародний договір, щодо підтвердження вказаної у довідці інформації.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі із зазначених підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомленьрішень, якими ЗАТ „Креатив визначено суму податкового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем податок на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 1951743 грн. Оскільки, посадовими особами ЗАТ „Креатив не надано на перевірку довідку, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір, що передбачено пунктом 4 Порядку №470.

При цьому, ЗАТ „Креатив при виплаті відкритому акціонерному товариству Комерційний банк „Петрокоммерц відсотків за користування кредитами не утримано та не сплачено до бюджету податок з доходів нерезидента.

Таким чином, позивачем порушено вимоги пункту 13.2 статті 13 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР в частині несплати до бюджету податку з доходів нерезидента із джерелом походження із України в загальній сумі 650581 грн.

Розглянувши долучені до справи документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до акту Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області №24/23-70/31146251 від 13.04.2010р. про результати планової виїзної перевірки ЗАТ „Креатив з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2008р. по 31.12.2009р., перевіркою встановлено порушення позивачем вимог ст.13 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР (далі за текстом Закон №334/94-ВР), що полягало у неутриманні та несплаті до бюджету податку з доходів нерезидента при виплаті ВАТ Комерційний банк „Петрокоммерц відсотків за користування кредитами (т.1 а.с.13-38).

На підставі даного акту перевірки Державною податковою інспекцією у м.Кіровограді згідно абз. „б пп.4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України „Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами від 21.12.2000р. №2181-ІІІ (далі за текстом Закон №2181-ІІІ) прийнято податкове повідомлення - рішення №/0 від 23 квітня 2010 року, яким позивачу визначено суму податкового зобовязання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 1951743 грн., в тому числі, 650581 грн. за основним платежем та 1301162 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (т.1 а.с.10).

Позивач, не погодившись з даним податковим повідомленням - рішенням, подав до податкового органу скарги.

За результатами процедури адміністративного оскарження скарги позивача залишені без задоволення, податкове повідомленнярішення №/0 від 23 квітня 2010 року залишено без змін, та разом з тим, відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення №/1 від 29 червня 2010 року та №/2 від 09 вересня 2010 року (т.1 а.с.11-12).

Судом встановлено, та не заперечувалось представниками сторін, що між ЗАТ „Креатив та ВАТ Комерційний банк Петрокоммерц (м.Москва, вул. Петровка, будинок 24, будівля 1, укладено наступні кредитні договори:

- Договір №20.2-06/20082 від 17.07.2006р. про надання кредитної лінії з встановленим лімітом в сумі 1700000,00 дол. США. Строк повернення - до 16.01.2009р. За користування кредитними коштами, наданими в рамках цього договору, банку сплачуються проценти у розмірі 10 % річних від суми отриманих кредитних коштів. Кредит погашено 16.01.2009р. в сумі 1700000,00 дол. США (платіжне доручення №2 від 16.01.2009р.);

- Договір №20.2-06/20119 від 15.08.2006р. про надання кредитної лінії з встановленим лімітом в сумі 7450000,00 дол. США. Строк повернення - до 14.08.2009р. За користування кредитними коштами банку сплачуються проценти в розмірі - 10 % річних від суми отриманих кредитних коштів. Кредит погашено 26.06.2009р. в сумі 7450000,00 дол. США (платіжне доручення №2 від 26.06.2009р.).

Умовами даних кредитних договорів передбачено щомісячне нарахування та виплату нерезидентам відсотків за користування кредитами.

Відповідно до акту Державної податкової адміністрації у Кіровоградській області №24/23-70/31146251 від 13.04.2010р. за даними перевірки за перевіряємий період позивачем нараховано та сплачено ВАТ Комерційний банк „Петрокоммерц відсотки за користування кредитами в сумі 598726,03 дол. США або 4337205,84 грн.

Відповідно до п.13.1 ст.13 Закону №334/94-ВР будь-які доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях) оподатковуються у порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Підпунктом "а" даної статті встановлено, що одним із видів доходів, отриманих нерезидентом із джерелом їх походження з України є проценти, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за борговими зобов'язаннями, випущеними (виданими) резидентом.

Згідно п.13.2 ст.13 Закону №334/94-ВР резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в гривнях), крім доходів, зазначених у пунктах 13.3 - 13.6, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у пункті 13.1 цієї статті, за ставкою у розмірі 15 відсотків від їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачене нормами міжнародних угод, які набрали чинності.

Положення п.18.1 ст.18 Закону №334/94-ВР встановлюють, якщо міжнародним договором, ратифікованим Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені цим Законом, застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до п.1 ст.7 Угоди від 08.02.1995р. прибуток підприємства Договірної Держави оподатковується лише в цій Договірній Державі, якщо тільки це підприємство не здійснює підприємницьку діяльність у другій Договірній Державі через розташоване в ній постійне представництво. Якщо підприємство здійснює підприємницьку діяльність як вказано вище, прибуток підприємства оподатковується в другій Державі, але тільки в тій частині, яка стосується постійного представництва.

Порядок застосування Угоди від 08.02.1995р. регламентується положеннями Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2001р. №470 „Про затвердження Порядку звільнення (зменшення) від оподаткування доходів джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування.

Відповідно до п. 1 Порядку №470 звільнення (зменшення) від оподаткування доходів джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування цей порядок визначає процедуру звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України згідно з міжнародними договорами України про уникнення подвійного оподаткування, які набрали чинності в установленому порядку, та відшкодування (повернення) сум податку, надміру сплачених на території України.

За змістом п.2 Порядку №470 його дія поширюється на резидентів інших ніж Україна країн, з якими укладено міжнародні договори, що набрали чинності в установленому законом порядку (нерезиденти), та осіб, які виплачують доходи нерезидентам із джерелом їх походження з України.

У відповідності до п.4 цього Порядку №470 підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених, п. 5 і п. 6 цього Порядку, особі, яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір, а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором.

Статтею 6 Порядку №470 визначено, що особа, яка виплачує доходи нерезидентові у звітному (податковому) році, у разі подання нерезидентом довідки з інформацією за попередній податковий період (рік) може застосовувати положення міжнародного договору, зокрема звільнення (зменшення) від оподаткування у звітному (податковому) році з отриманням довідки після закінчення звітного (податкового) року.

Резидентство ВАТ Комерційний банк „Петрокоммерц підтверджено довідками Федеральної податкової служби Росії від 05.02.2008р. та Міжрегіональної інспекції федеральної податкової служби по централізованій обробці даних №51-09-11/03549 від 17.03.2009р. (т.1 а.с.59-60).

Згідно ст.1 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, підписаної Урядами держав - учасниць СНД, в тому числі Урядом Російської Федерації та Урядом України, 20 березня 1992 року, ратифікованої Верховною Радою України 19 грудня 1992 року, ця Угода регулює питання вирішення справ, що випливають із договірних та інших цивільно-правових відносин між господарюючими суб'єктами, з їх відносин з державними органами, а також виконання рішень щодо них.

Статтею 6 даної Угоди встановлено, що документи, видані або засвідчені установою чи спеціально уповноваженою особою в межах їх компетенції за встановленою формою і скріплені офіційною печаткою на території однієї з держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, приймаються на території інших держав - учасниць Співдружності без будь-якого спеціального посвідчення. Документи, які на території однієї з держав - учасниць Співдружності розглядаються як офіційні документи, мають на території інших держав - учасниць Співдружності доказову силу офіційних документів.

Отже, суд не вбачає підстав для відмови в прийнятті на території України довідок, виданих уповноваженими органами Російської Федерації, а саме, довідок Федеральної податкової служби Росії від 05.02.2008р. та Міжрегіональної інспекції федеральної податкової служби по централізованій обробці даних №51-09-11/03549 від 17.03.2009р.

Скасовуючи судові рішення, ВАСУ в ухвалі від 02.01.2013р. зокрема зазначив, що судовими інстанціями при вирішення даного спору не досліджено питання оподаткування процентів в Україні відповідно до її законодавства з урахуванням норм Угоди щодо максимального розміру ставки податку та інших особливостей оподаткування, визначених Угодою.

Порядок сплати процентів які виникають в Договірних Державах, врегульовано ст. 11 Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків від 08.02.1995р., яка набрала чинності для України 03.08.1999р.

Застосовуючи норми ст. 11 вказаної Угоди до спірних правовідносин суд прийшов до наступних висновків.

1) Проценти, які виникають в одній Договірній Державі (Україна) і сплачуються резиденту другої Договірної Держави (ВАТ Комерційний банк „Петрокоммерц, РФ), можуть оподатковуватись у цій другій Договірній Державі (РФ), якщо такий резидент має фактичне право на ці проценти.

В даному випадку відповідачем не ставилось під сумнів право ВАТ Комерційний банк „Петрокоммерц на отримання процентів за кредитними угодами укладеними з позивачем.

2) Однак такі проценти можуть також оподатковуватись у тій Договірній Державі, в якій вони виникають (Україна), і відповідно до законодавства цієї Держави (Україна), але якщо одержувач (ВАТ Комерційний банк „Петрокоммерц) фактично має право на проценти, податок, що стягується, не повинен перевищувати 10 процентів від загальної суми процентів.

В ході перевірки посадовими особами відповідача взаємовідносин позивача з ВАТ Комерційний банк „Петрокоммерц було встановлено, що загальний розмір процентів сплачений позивачем становить 4337205,84грн. (т.1 а.с.27 звор. бік).

За законодавством України чинного на момент виникнення спірних правовідносин оподаткування таких процентів мало здійснюватись за ставкою 15% - п. 13.2. Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств від 28 грудня 1994 року №334/94-ВР.

Разом з тим, ст. 11 Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження ухилень від сплати податків від 08.02.1995р., яка набрала чинності для України 03.08.1999р. містить обмеження щодо ставки податку 10%.

Як вбачається з оскаржуваних податкових-повідомлень рішень оподаткування процентів здійснено за ставкою 15% (4337205,84грн. * 15%=650581грн.).

Тобто, оподаткування процентів здійснено за ставкою більшою ніж передбачено нормами міжнародного договору, що суперечить положенням ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року № 1906-IV, а тому оскаржувані рішення відповідача є протиправними та підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №/0 від 23 квітня 2010 року та №/1 від 29 червня 2010 року та №/2 від 09 вересня 2010 року.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її отримання.

Повний текст постанови виготовлено 21.11.2017р.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_3