Справа № 804/3336/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 р. Справа № 804/3336/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді членів колегії: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі судового засіданняОСОБА_4
за участю:
від позивача: від відповідача: ОСОБА_5 ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ЮЖКОКС» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації №42/6/99-99-15-03-02-15-ІПК від 03.05.2017р.,-

ВСТАНОВИВ:

26.05.2017р. Приватне акціонерне товариство «ЄВРАЗ ЮЖКОКС» звернулося з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України та просить визнати протиправною і скасувати індивідуальну податкову консультацію №42/6/99-99-15-03-02-15-ІПК від 03.05.2017р. «Про відмову від використання режиму звільнення від оподаткування ПДВ», надану ДФС України позивачеві.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач здійснює операції з постачання на митній території України вугілля та продуктів його збагачення власного виробництва за УКТЗЕД 2701,2702,2703 00 00 00, 2704 00 та за п.45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України ( в редакції чинній на 31.12.2016р.) тимчасово був звільнений від оподаткування ПДВ за вказаними операціями. Водночас, згідно ч.2 п.45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України позивач мав право відмовитися від використання зазначеної пільги шляхом подання відповідної заяви до контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків та передбачено було, що дана відмова від використання пільги застосовується з першого числа звітного (податкового) періоду, в якому подано заяву. Так, на виконання вказаних норм, позивачем 20.01.2017р. було подано заяву про відмову від використання пільги у січні 2017р., вказана заява була подана до Дніпропетровського управління Офісу ВПП та була прийнята згідно квитанції №2 про прийняття відповідної заяви. Проте, 21.12.2016р. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-УШ (далі Закон №1797), який набрав чинності з 01.01.2017р., були внесені зміни до абзацу 3 п.45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України та встановлено, що заява про відмову від використання пільги повинна бути подана платником податків до настання звітного періоду, у якому платник податків не передбачає використання зазначеної пільги. Позивач вважає, що не мав можливості виконати вимоги вказаних змін та подати відповідну заяву про відмову від використання пільги у січні 2017р., до настання вказаного періоду(тобто у грудні 2016р.), оскільки вказані зміни, внесені Законом України №1797 від 21.12.2016р. набрали чинності з 01.01.2017р. та перехідні положення ПК України для виконання платником податків вказаних змін були відсутні. У звязку з вказаними обставинами, позивач 27.03.2017р. звернувся до відповідача з листом №537 про надання індивідуальної податкової консультації з питань права застосування позивачем відмови від використання пільги з оподаткування ПДВ у січні 2017р. та 12.05.2017р. позивачем отримано індивідуальну податкову консультацію від 03.05.2017р. №42/6/99-99-15-03-02-15-ІПК про відмову від використання режиму звільнення від оподаткування ПДВ, у якій було зазначено лише про те, що з 01.01.2017р. відповідна заява може бути подана до контролюючого органу виключно до настання звітного періоду, в якому платник податку не передбачає використання зазначеної пільги. Позивач не погоджується із вказаною індивідуальною податковою консультацією, просить визнати її протиправною і скасувати посилаючись на те, що вона суперечить нормам ПК України, абз.6 п.9 розділу Ш наказу МФУ від 28.01.2016р. №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (у редакції, чинній до 01.03.2017р.), оскільки позбавляють можливості позивача скористатися правом наданим ч.2 п.45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України (у редакції, чинній на 31.12.2016р.) та відмовитись від використання пільги у січні 2017р., так як Закон України№1797, яким внесені відповідні зміни, набрав чинності з 01.01.2017р. Також, позивач вказує і на те, що форма та порядок заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, які були затверджені наказом МФУ № 21 від 28.01.2016р. діяли до 01.03.2017р., а тому позивач вважає, що він правомірно подав відповідну заяву згідно до вказаних вимог у січні 2017р. про відмову від використання пільги у січні 2017р. та посилається на необхідність застосування до вказаних відносин п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4, п.56.21 ст.56 ПК України, ст.19 Конституції України та судової практики Європейського Суду з прав людини.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, у письмових запереченнях на позов просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що на підставі ст.52 ПК України відповідачем позивачеві була надана індивідуальна податкова консультація за його зверненням щодо порядку подання до контролюючого органу заяви про відмову від використання режиму звільнення від оподаткування ПДВ операцій з постачання на митній території вугілля та/або продуктів його збагачення по товарних позиціях, визначених п.45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України. Законом України від 21.12.2016р. №1797-УШ, який набрав чинності з 01.01.2017р., були внесені зміни до положень абз.3 п.45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України за яким було передбачено подання платником податків заяви про відмову від використання пільги, до настання звітного періоду, в якому платник податків не передбачає використання зазначеної пільги. Отже, починаючи з 01.01.2017р. заява про відмову від використання режиму звільнення від оподаткування ПДВ, визначеного вищевказаним пунктом може бути подана платником податку до контролюючого органу виключно до настання звітного періоду, в якому платник податку не передбачає використання зазначеної пільги. З огляду на викладене, у зазначеному у зверненні випадку, заява, подана у січні 2017р. не може бути підставою для відмови у січні 2017р. від використання таким платником податку режиму звільнення від оподаткування ПДВ, визначеного п.45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, а тому вважає, що платник податку постачальник при здійсненні у січні 2017р. операцій з постачання вугілля зобовязаний застосувати до таких операцій режим звільнення від оподаткування ПДВ, визначений п.45 підрозділу 2 ХХ ПК України.

Судом у ході судового розгляду справи встановлені наступні обставини у даній справі.

Приватне акціонерне товариство «ЄВРАЗ ЮЖКОКС» зареєстроване як юридична особа за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Вячеслава Чорновола, буд.1, перебуває на обліку у Дніпропетровському управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, що підтверджується копією виписки з ЄДРПОУ від 18.04.2017р. та копією статуту позивача (а.с.18-23).

Позивач здійснює операції з постачання на митній території України вугілля та продуктів його збагачення товарних позицій 2701,2702,,270400 згідно УКТЗЕД власного виробництва та у відповідності до вимог п.45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України ( у редакції, чинній до 31.12.2016р.) звільняється від оподаткування ПДВ за вказаними операціями, в той же час, за вказаною нормою має право відмовитися від використання зазначеної пільги шляхом подання відповідної заяви про відмову від використання пільги, яка подається до контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків. Відмова від використання пільги, зазначеної у цьому пункті, чи зупинення її використання застосовується з першого числа звітного (податкового) періоду, в якому подано заяву.

Так, 20.01.2017р. позивачем, до контролюючого органу було подано заяву встановленої форми про відмову від використання пільги, встановленої п.45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України за звітний (податковий) період січень 2017р., яка була прийнята контролюючим органом, що підтверджується копією відповідної заяви та копіями квитанцій №1, №2 про її прийняття (а.с.15-17).

Разом з тим, 21.12.2016р. було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-УШ, яким було внесено зміни до абз.3 п.45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України та встановлено, що заява про відмову від використання режиму звільнення від оподаткування ПДВ може бути подана платником податку до контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків до настання звітного періоду, в якому платник податку не передбачає використання зазначеної пільги. Відмова від використання пільги, зазначеної у цьому пункті, чи зупинення її використання застосовується з першого числа звітного (податкового) періоду, зазначеного у заяві.

Зважаючи на відсутність перехідних положень Податкового кодексу України для виконання платником податків п.45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України в частині подання заяви платником податку про відмову від використання режиму звільнення від оподаткування ПДВ у січні 2017р., з урахуванням того, що Закон №1797 набрав чинності з 01.01.2017р. та позивач не мав у звязку з цим можливості подати відповідну заяву у грудні 2016р., позивач 27.03.2017р. звернувся з листом №537 про надання індивідуальної податкової консультації щодо порядку подання до контролюючого органу заяви про відмову від використання режиму звільнення від оподаткування ПДВ з постачання на митній території України вугілля у січні 2017р., що підтверджується копією відповідного листа (а.с.12-13).

03.05.2017р. відповідачем було надано індивідуальну податкову консультацію за №42/6/99-99-15-03-02-15-ІПК «Про відмову від використання режиму звільнення від оподаткування ПДВ», у якій зазначено, що починаючи з 01.01.2017р. заява про відмову від використання режиму звільнення від оподаткування ПДВ, визначеного п.45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, може бути подана платником податку до контролюючого органу виключно до настання звітного періоду, в якому платник податку не передбачає використання зазначеної пільги, подана позивачем заява у січні 2017р. не може бути підставою для відмови у січні 2017р. від використання таким платником податків від режиму звільнення від оподаткування ПДВ та платник податку-постачальник при здійсненні у січні 2017р. операцій з постачання на митній території України вугілля зобовязаний застосовувати до таких операцій режим звільнення від оподаткування ПДВ, визначений пунктом 45 підрозділом 2 розділу ХХ ПК України (а.с.14).

Позивач вважає вищевказану індивідуальну податкову консультацію протиправною, просить її скасувати посилаючись на те, що вказана податкова консультація суперечить нормам ПК України, абз.6 п.9 розділу Ш наказу МФУ від 28.01.2016р. №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» (у редакції, чинній до 01.03.2017р.), оскільки позбавляють можливості позивача скористатися правом наданим ч.2 п.45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України (у редакції, чинній на 31.12.2016р.) та відмовитись від використання пільги у січні 2017р., так як Закон України№1797, яким внесені відповідні зміни, набрав чинності з 01.01.2017р.

Заслухавши представників позивача та відповідача, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд находить підстави достатніми для задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного.

У відповідності до п.45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України (у редакції, чинній на 31.12.2016р.) тимчасово, до 1 липня 2017 року, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з постачання на митній території України вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701,2702,2703 00 00 00,2704 00 згідно УКТЗЕД.

Згідно до ч.2 пункту 45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України (у редакції, чинній на 31.12.2016р.) платник податків може відмовитися від використання зазначеної пільги чи зупинити її використання на один або кілька звітних (податкових) періодів шляхом подання заяви. Заява, у якій зазначається перелік товарних позицій товарів з УКТЗЕД і період, на який платник відмовляється чи зупиняє використання пільги, подається до контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків. Відмова від використання пільги, зазначеної у цьому пункті, чи зупинення її використання застосовується з першого числа звітного (податкового) періоду, в якому подано заяву.

21.12.2016р. було прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» №1797-УШ, який набрав чинності з 01.01.2017р., за яким були внесені зміни, зокрема, і щодо положень абзацу 3 пункту 45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України та встановлювалося, що платник податків може відмовитися від використання зазначеної пільги чи зупинити її використання на один або декілька звітних (податкових) періодів шляхом подання заяви. Заява, у якій зазначається перелік товарних позицій товарів згідно з УКТЗЕД і період, на який платник відмовляється чи зупиняє використання пільги, подається до контролюючого органу за місцем реєстрації платника податків до настання звітного періоду, в якому платник податку не передбачає використання зазначеної пільги. Відмова від використання пільги, зазначеної у цьому пункті, чи зупинення її використання застосовується з першого числа звітного (податкового) періоду, зазначеного у заяві.

Разом з тим, згідно з абзацом 6 пункту 9 розділу Ш наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016р. №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість ( у редакції, чинній до 01.03.2017р.) заява про відмову/зупинення використання пільги, передбаченої пунктом 45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України (Додаток 3) подається платниками, які виявили бажання відмовитись/зупинити використання пільг, передбаченої пунктом 45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України у звітному (податковому) періоді, з першого числа якого платник відмовляється/зупиняє використання зазначеної пільги.

Аналізуючи вказані норми чинного законодавства на момент виникнення спірних відносин, можна дійти висновку, що законодавцем при внесенні змін у вказані законодавчі норми не було враховано умови використання вказаної пільги платниками податків у січні 2017р. з урахуванням того, що Закон №1797 набирає чинності з 01.01.2017р. та фактично позбавлено позивача можливості застосування вказаної пільги платником податків у січні 2017р., оскільки застосування абз. 3 пункту 45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України у редакції з 01.01.2017р. у грудні 2016р. було не можливим, так як у грудні 2016р. зміни внесені Законом №1797 ще не діяли.

Також слід зазначити, що з набранням чинності з 01.01.2017р. вищевказаних змін до Податкового кодексу України, внесених Законом №1797, форма та порядок подання заяви про відмову від використання від режиму звільнення від оподаткування ПДВ не була приведена у відповідність до вказаних змін, які внесені Законом №1797 та згідно абз. 6 пункту 9 розділу Ш наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016р. №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість ( у редакції, чинній до 01.03.2017р.) було встановлено, що заява про відмову/зупинення використання пільги, передбаченої пунктом 45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України (Додаток 3) подається платниками, які виявили бажання відмовитись/зупинити використання пільг, передбаченої пунктом 45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України у звітному (податковому) періоді, з першого числа якого платник відмовляється/зупиняє використання зазначеної пільги.

Отже, з аналізу вказаних нормативно-правових актів видно, що станом на січень 2017р. вказані вище норми допускали неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків платника податків щодо порядку подання заяви платником податків про відмову від використання режиму звільнення від оподаткування ПДВ та строки застосування такої відмови, що не було прийнято до уваги відповідачем під час прийняття оспорюваної індивідуальної податкової консультації.

За змістом п.56.21 ст.56 ПК України визначено, що у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акту суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

За таких обставин, враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для прийняття рішення у даній справі на користь платника податків позивача з урахуванням встановлених обставин у даній справі щодо безпідставного та протиправного фактичного позбавлення права позивача на подання заяви про відмову від використання від режиму оподаткування ПДВ за січень 2017р. внаслідок прийняття змін до Податкового кодексу України Законом України №1797, який набрав чинності з 01.01.2017р. та, відповідно, і прийняття оспорюваної індивідуальної податкової консультації.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Частина 1 статті 71 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч. 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представником відповідача у ході судового розгляду справи не було надано суду жодних доказів та не наведено жодних підстав, які б свідчили про правомірність та обґрунтованість прийнятих податковим органом оспорюваної індивідуальної податкової консультації від 03.05.2017р., з урахуванням наведених вище встановлених судом обставин та норм чинного податкового законодавства України у відповідності до вимог ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, представником відповідача не було надано і доказів недотримання позивачем строку на подання відповідної заяви про відмову від використання режиму звільнення від оподаткування ПДВ, встановленого абз.3 п.45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України з урахуванням того, що зміни до вказаного пункту, внесені Законом №1797 набрали чинності з 01.01.2017р., що свідчить про те, що позивач не мав можливості подати заяву у грудні 2016р. щодо відмови від використання пільги у січні 2017р.

При цьому, слід зазначити, що Закон України №1797 було опубліковано 31.12.2016р. у газеті «Голос України» № 251 з набранням його чинності з 01.01.2017р., що фактично не давало можливості позивачеві подати відповідну заяву про відмову від використання режиму звільнення від оподаткування ПДВ у січні 2017р. до контролюючого органу саме у грудні 2016р.

Є також і безпідставними твердження відповідача про те, що у січні 2017р. позивач був зобовязаний застосувати до операцій із постачання вугілля на митній території України режим звільнення від оподаткування ПДВ, визначений п.45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України з огляду на те, що такий обовязок у податковому законодавстві відсутній та, у даному випадку, платник податку має право вибору, а саме: або застосування вказаної пільги або відмовитися/зупинити її застосування про що свідчить і навіть зміст абз.3 п.45 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України у редакції, чинній з 01.01.2017р.

Слід зазначити, що у контролюючого органу були відсутні підстави для відмови позивачеві у використанні його права на відмову від використання режиму звільнення від оподаткування ПДВ за заявою позивача, поданою у січні 2017р. за січень 2017р. з урахуванням того, що як у 2016р., так і у 2017р. таке право платників податку передбачено нормами податкового законодавства, а також таке право було встановлено станом на січень 2017р. і абз. 6 пункту 9 розділу ІІІ наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016р. №21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, який був чинним до 01.03.2017р.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем прийнято оспорювану індивідуальну податкову консультацію від 03.05.2017р. не у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому зазначена вище індивідуальна податкова консультація підлягає визнанню судом протиправною та скасуванню.

Також при прийнятті рішення у даній справі, колегією суддів враховується і судова практика Європейського Суду з прав людини, зокрема, п.п.127,128 у справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» від 14.06.2007р. де Суд нагадав, що «закон» має бути сформульовано з достатнім ступенем передбачуваності, щоб надати громадянину можливість в розумній, залежно від обставин, мірі передбачити наслідки певної дії.

Таким чином, вносячи зміни Законом України №1797 до податкового законодавства, законодавець повинен був передбачити право платників податків на подання заяв про відмову від використання режиму звільнення від оподаткування ПДВ саме у січні 2017р. у перехідних положеннях вказаного Закону, для того, щоб платник податків міг передбачити наслідки своїх дій з урахуванням того, що вказані зміни набрали чинності з 01.01.2017р.

Статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судового практики Європейського Суду з прав людини.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Державної фіскальної служби України на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно платіжного доручення №2452 від 17.05.2017р. у розмірі 1600 грн. (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ЮЖКОКС» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації №42/6/99-99-15-03-02-15-ІПК від 03.05.2017р. задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію від 03.05.2017р. №42/6/99-99-15-03-02-15-ІПК «Про відмову від використання режиму звільнення від оподаткування ПДВ», надану Державною фіскальною службою України Приватному акціонерному товариству «ЄВРАЗ ЮЖКОКС».

Стягнути з бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04655, м.Київ, Львівська площа,8, ) на користь Приватного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ЮЖКОКС» (51909, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Вячеслава Чорновола, 1, ) - судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1600 грн. 00 коп. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений - 25.09.2017р.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3