Справа № 308/8120/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/9736/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Іщук Л. П., Кухтея Р. В.;

за участю секретаря судового засідання Торкот Д. О.;

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника відповідача громадянки ОСОБА_3 Нгуєн Тхі ОСОБА_4 ОСОБА_2 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 серпня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_5 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки ОСОБА_3 Нгуєн Тхі ОСОБА_4 про примусове видворення,-

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2017 позивач ОСОБА_5 прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся з позовом до відповідача у якому просив примусово видворити з України громадянку ОСОБА_3 Нгуєн Тхі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що відповідач після незаконного перетину кордону булла затримана представниками прикордонної поліції Словацької Республіки та 15 серпня 2017 року передана на територію України у встановленому порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі, у громадянинки ОСОБА_3 Нгуєн Тхі ЄН ОСОБА_4 були відсутні документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, відтак вона підлягає примусовому видворенню.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 серпня 2017 позов задоволено повністю.

Із цією постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що громадяни ОСОБА_6 Республіки ОСОБА_3 підлягають видворенню не за процедурою передбаченою ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 183-7 КАС України, а за процедурою, визначеною ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Угодою, укладеною між Кабінетом Міністрів та Урядом ОСОБА_6 Республіки ОСОБА_3 про реадмісію громадян обох держав, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів та Урядом ОСОБА_6 Республіки ОСОБА_3 про реадмісію громадян обох держав» від 03 вересня 2008 року.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив та просив залишити ї без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Встановлено, що громадянка ОСОБА_3 Нгуєн Тхі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, поза пунктом пропуску, перетнула державний кордон в складі групи осіб з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Гута», однак після незаконного перетину кордону була затримана представниками прикордонної поліції Словацької Республіки та 15 серпня 2017 в пункті пропуску «Ужгород» ОСОБА_5 прикордонного загону, на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, була передана на територію України у встановленому порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі. У громадяники ОСОБА_3 Нгуєн Тхі ОСОБА_4 були відсутні документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України.

За фактом порушення громадянинкою ОСОБА_3 Нгуєн Тхі ОСОБА_4 вимог ст.9 Закону України «Про державний кордон України» складено протокол про адміністративне затримання від 15 серпня 2017 року.

17 серпня 2017 начальник відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження ОСОБА_5 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України прийняв рішення про примусове повернення з України громадянки ОСОБА_3 Нгуєн Тхі ОСОБА_4, мотивуючи його тим, що документи, що підтверджують законність перебування громадянина ОСОБА_3 Нгуєн Тхі ОСОБА_4 на території України відсутні, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження та достатніх коштів для повернення до країни походження вона не має, а також за будь-яких обставин бажає потрапити в країни Західної Європи.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, намагався незаконно перетнути державний кордон України і не має законних підстав для перебування на території України.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, виходячи з наступного.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України у відповідності до ст. 19 Конституції України.

Згідно до ч. 6 ст. 6 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Частиною третьою статті 29 цього Закону визначено, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Згідно до пп. 1 ч. 1 ст. 9 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_7 України.

Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом ОСОБА_6 Республіки ОСОБА_3 про реадмісію громадян обох держав» від 03.09.2008 було ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом ОСОБА_6 Республіки ОСОБА_3 про реадмісію громадян обох держав, підписану 25.09.2007 в м. Нью-Йорку (далі Угода).

Процедура реадмісії громадян ОСОБА_3 визначена ст. 4 цієї Угоди.

Згідно до ч. 1 ст. 4 вищезазначеної Угоди запитувана договірна Сторона відповідає на запит щодо здійснення реадмісії осіб, які підлягають реадмісії, виданий запитуючою Договірною Стороною, протягом 45 днів після дати отримання такого запиту. Запитувана Договірна Сторона робить усе можливе, щоб скоротити час надання відповіді на запит у разі, якщо запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитуваній Договірній Стороні про те, що особа, яка підлягає реадмісії, поміщена в заклад, що знаходиться під охороною, або заарештована з метою здійснення депортації.

Запитуюча Договірна Сторона повідомляє запитувану Договірну Сторону про заплановану дату передачі особи, яка підлягає реадмісії, принаймні за 7 днів до настання цієї дати ( ч. 2 ст. 4 Угоди).

Частиною 3 статті 4 Угоди передбачено, що запит щодо здійснення реадмісії відповідно до п. 2 ст. 1 подається запитуваною Договірною Стороною запитуючій договірній Стороні протягом 90 днів з дати передачі відповідної особи запитуваній Договірній Стороні, за винятком випадків, коли ця особа на день передачі не мала громадянства держави запитуваної Договірної Сторони.

Отже, оскільки відповідач був прийнятий державою Україна на підставі ст. 3 Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб, то він підлягає видворенню не за процедурою передбаченою ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 183-7 КАС України, а за процедурою, визначеною ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Угодою між Кабінетом Міністрів України та Урядом ОСОБА_6 Республіки ОСОБА_3 про реадмісію громадян обох держав від 25.09.2007, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом ОСОБА_6 Республіки ОСОБА_3 про реадмісію громадян обох держав».

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем визначена законодавством процедура не застосована.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачем не приймалось рішення про застосування до відповідача процедури реадмісії, рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому відсутні правові підстави примусового видворення громадянки ОСОБА_3 Нгуєн Тхі ОСОБА_4 за межі України.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги підтверджені викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим наявні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необєктивно і всебічно не зясованих обставинах, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 41, 158-163, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача громадянки ОСОБА_3 Нгуєн Тхі ОСОБА_4 ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 серпня 2017 року в справі № 308/8120/17 скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянки ОСОБА_3 Нгуєн Тхі ОСОБА_4 про примусове видворення відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення постанови в повному обсязі відкладено з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_8
судді ОСОБА_7
ОСОБА_9
Повний текст судового рішення виготовлено 24 листопада 2017 року.