Справа № 813/2923/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року справа № 813/2923/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Б.С.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Апартаменти-Захід 7» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Апартаменти-Захід 7» (далі ОК «ЖБК«Апартаменти-Захід 7», позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській обл., відповідач) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень № від 09.08.2017 року та № від 09.08.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що документальною позаплановою виїзною перевіркою, проведеною ГУ ДФС у Львівській області з 14.07.2017 року по 20.07.2017 року, встановлені хибні висновки щодо порушень ОК «ЖБК«Апартаменти-Захід 7» податкового законодавства, а саме: п.133.4.4, п.133.4 ст. 133; п.п.134.1, ст..134; п.135.1 ст.135; п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПКУ), п.а.133.4.3 п.133.4 ст.133 ПКУ. Стверджує, що реальність господарських операцій ОК «ЖБК«Апартаменти-Захід 7» з ТзОВ «Валіо Груп», попри заперечення відповідача, підтверджуються первинними документами бухгалтерського обліку. Також зазначає, що підстав для нарахування і стягнення штрафних санкцій у розмірі 170 грн. за недекларування прибутку згідно податкового повідомлення-рішення № від 09.08.2017 року немає, оскільки ОК «ЖБК«Апартаменти-Захід 7» не повинно було декларувати прибуток.

Відповідач в письмових запереченнях стверджує, що за результатами проведеної перевірки, оформленої актом від 27.07.2017 №1079/13-01-14-01/39228526, встановлено порушення П(с)БО 15; п.133.4.4 п.133.4 ст.133; п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134; п.135.1 ст.135; п.137.1 ст.137 ПКУ, за рахунок проведення операцій без реального настання правових наслідків, проведення лише операцій з оформлення документів без реального руху будівельних робіт від ТзОВ «Валіо груп» до ОК «ЖБК «Апартаменти-Захід 7», а також дефектності документів щодо виконання ТзОВ «Валіо груп» для ОК «ЖБК «Апартаменти-Захід 7» будівельних робіт, та, як наслідок, використання в 2015 році доходів ОК «ЖБК «Апартаменти-Захід 7» не за цільовим призначенням, підприємством занижено обєкт оподаткування з податку на прибуток за період з 01.01.2014 по 31.01.2017 на загальну суму 3310 934,92 грн., що призвело до заниження підприємством податку на прибуток на загальну суму 595 968 грн., в тому числі за 2015 рік на суму 595 968 грн.

Представник позивача в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву, просила у позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника відповідача, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу ГУ ДФС у Львівській обл. від 14.07.2017 № 2933 проведена позапланова виїзна документальна перевірка ОК «ЖБК» «Апартаменти-Захід 7» з питань взаєморозрахунків із ТзОВ «Валіо груп» за період з 01.01.2014 по 31.01.2017, за результати якої складено акт від 27.07.2017 №1079/13-01-14-01/39228526 (далі Акт перевірки). Перевірка проводилась з 14.07.2017 року по 20.07.2017 року

Згідно з Актом перевірки встановлено порушення ОК «ЖБК» «Апартаменти-Захід 7»:

1)п.133.4.4 п.133.4 ст.133; п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134; п.135.1 ст. 135; п. 137.1 ст.137 ПКУ, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, всього у сумі 595 968 грн., у тому числі за 2015 рік - у сумі 595 968 грн.;

2)п.п.133.4.3 п.133.4 ст.133 ПКУ підприємством не подано податкову декларацію з податку на прибуток за 2015 рік.

За результати перевірки ГУ ДФС у Львівській обл. були прийняті податкові повідомлення-рішення: № від 09.08.2017 року та № від 09.08.2017 року.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення контролюючого органу безпідставними та такими, що слід скасувати, позивач звернувся із позовом до суду.

Аналізуючи приписи законодавства у взаємозвязку з обставинами даної справи, суд виходить з наступного.

Пунктом 14.1.36 ПКУ визначено, що господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Отже, обов'язковими ознаками господарської діяльності у розумінні приписів пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПКУ є здійснення її суб'єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; вона спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг; результати зазначеної діяльності - продукція, роботи чи послуги - мають вартісний характер і цінове вираження; її метою є досягнення економічних і соціальних результатів.

Статтею 44 ПКУ встановлені вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, а саме п.44.1 ст.44 передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, згідно з вимогами ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік», є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка відбулась, а не та, зміст якої лише відображений на первинних документах, відповідно тоді така господарська операція, яка фактично відбулась і створює відповідні і наслідки для платника шляхом формування ним складу податкового кредиту та витрат інших підприємств. Тому господарська операція, яка фактично не відбулась є безтоварною, оскільки не спрямована на реальне настання правових наслідків, а спрямована лише на формування платниками сум податкового зобовязання у звязку із відображенням її змісту у первинних документах.

Разом з тим, надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди (бюджетного відшкодування з бюджету) є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:

-неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

-відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

-облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

-здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

-відсутність первинних документів обліку.

Надаючи правову оцінку господарським взаємовідносинам позивача з ТзОВ «Валіо груп», які, на думку відповідача, мають фіктивний характер, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2015 року між ОК «ЖБК «Апартаменти-Захід 7» та ТзОВ «Валіо груп» було укладено договір підряду № 8/05-40п на виконання будівельних робіт щодо будівництва навчально-виробничого комплексу та кварталу багатоповерхової житлової забудови з нежитловими приміщеннями у рівні 1-го поверху і підземним паркінгом на вул.Пулюя, 34, 36, 38 у м.Львові.

Згідно вказаного договору замовником виступає ОК «ЖБК «Апартаменти-Захід 7», підрядником ТзОВ «Валіо груп». Відповідно до умов договору за дорученням замовника, відрядник зобовязується на власний ризик виконати певну роботу за умов цього договору, а замовник зобовязується прийняти та оплатити її. Роботи, передбачені кошторисною документацією, на будівельному майданчику ОК «ЖБК «Апартаменти-Захід 7».

ТзОВ «Валіо груп» перебуває на обліку в ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва (Заводський район), стан платника « 0» - платник за основним місцем обліку. Взято на податковий облік в ДПІ у Центральному районі м.Миколаєва (Заводський район) 05.05.2014 №№42. Основний вид діяльності - 41.10 - організація будівництва. Свідоцтво платника ПДВ 54 анульоване 23.06.2015 за рішенням контролюючого органу у зв'язку із незнаходженням по місцю реєстрації.

Заперечуючи твердження відповідача про нереальність господарської операції, позивач покликається на те, що на підтвердження виконання договору підряду № 8/05-40п 08.05.2015 року надав копії з оригіналу договору на виконання будівельних робіт 8/05-40п від 08.05.2017 року; копію з оригіналу довідки про вартість виконання будівельних робіт та витрати за серпень 2015 року; копію з оригіналу довідки про вартість виконання будівельних робіт та витрати за вересень 2015 року; копію з оригіналу довідки про вартість виконання будівельних робіт та витрати за жовтень 2015 року; картку по рахунку за період з 01.01.2014 року по 31.01.2017 року; банківські виписки; копії Акту №2 приймання виконаних робіт за вересень 2015 року; Акту №3 приймання виконаних робіт за жовтень 2015 року.

З приводу цього, суд зазначає, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору не свідчить про реальність вчинення відповідної операції, оскільки реалізація умов договору та його фактичне виконання для цілей ведення податкового обліку має бути відображено належним чином оформленими первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Як зазначено в листі Вищого адміністративного суду України «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» № 742/11/13-11 від 02.06.2011 р., з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість обов'язковому з'ясуванню підлягають, зокрема, обставини, що підтверджують рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

В Акті перевірки, відповідач покликається на те, що згідно інформації слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Соломянському районі ГУ ДФС у м.Києві встановлено, що розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру розслідувань від 08.12.2015 за №0000162, за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.212, ч.2 ст.200, ч.1 ст.205 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідування встановлено, що невстановлені слідством особи створили (придбали) ТзОВ «Валіо груп» з метою прикриття незаконної діяльності реального сектора. Під час обшуку квартири, де проживав та здійснював свою протиправну діяльність один із фігурантів «конвертаційного центру», вилучено печатку ТзОВ «Валіо груп», чорнові записи та чисті аркуші паперу формату А-4 з відтисками печатки ТзОВ «Валіо груп».

В подальшому під час досудового розслідування кримінального провадження допитано засновника та директора ТзОВ «Валіо груп», який повідомив, що не має жодного відношення до фінансово-господарської діяльності ТзОВ «Валіо груп».

Так, при досліджені обставин господарських операцій позивача із ТзОВ «Валіо груп», суд бере до уваги, що усі документи від імені останнього підписані директором ОСОБА_2

Представником відповідача долучено до матеріалів справи копію протоколу допиту свідка від 24.10.2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2, який являється засновником та директором ТзОВ «Валіо груп» жодних робіт від імені ТзОВ «Валіо груп» не проводив та нікого на це не уповноважував. Договорів субпідряду на виконання будівельних, оздоблювальних чи будь-яких інших робіт від імені ТзОВ «Валіо груп» з юридичними чи фізичними особами не укладав і не підписував.

У звязку з наведеним суд звертає увагу на судову практику Верховного суду України (рішення від 22.03.2016 у справі №813/6201/14, від 26.04.2016 №2а-4201/11/2670, від 12.04.2016 №826/17617/13-а), яка виходить із того, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом від імені особи, яка заперечує свою участь у створенні та діяльності контрагента платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Перевірка та встановлення таких обставин має значення для правильного вирішення спору, оскільки такі ознаки фіктивності господарської діяльності безпосередньо впливають на встановлення чи спростування факту здійснення господарської операції та формування на її підставі правомірної податкової вигоди.

За наведених вище обставин вбачається, що в первинних документах, виписаних ТзОВ «Валіо груп» для ОК «ЖБК«Апартаменти-Захід 7», зазначено господарські операції, які фактично не відбувались. У звязку з цим, акти виконаних ТзОВ «Валіо груп» для ОК «ЖБК«Апартаменти-Захід 7» будівельних робіт не мають юридичної сили первинних документів. Відповідно, ОК «ЖБК«Апартаменти-Захід 7», неправомірно сформувало регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність на підставі таких них документів, що мають ознаки дефектності.

Оскільки реальність вчинення господарських операцій ОК «ЖБК«Апартаменти-Захід 7» відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері, у ОК «ЖБК«Апартаменти-Захід 7» не було підстав для податкового обліку вказаних операцій, що свідчить про необхідність визнання доходу на підставі Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.01.2000 за № 27/4248 (далі П(с) БО 15).

Тобто, всупереч вимог норм ст.1, частини першої ст.9 Закону України від 16 липня №996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон №996) та п.п.2.1, п.п.2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88 (зареєстровано в Мін'юсті України 05.06.199 за №168/704) (далі Положення №88), відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні ст. 1 Закону №996, в основі якої має бути дійсний рух певного активу.

Стосовно твердження позивача про відсутність порушень п.п.133.4.3, п.133.4 ст.133 ПКУ, що стали підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № від 09.08.2017 року, суд керується наступними положеннями ПКУ.

Так, згідно з пп.133.4.2. п.133.4 ст.133 ПКУ, доходи (прибутки) неприбуткової організації використовуються виключно для фінансування видатків на утримання такої неприбуткової організації, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених її установчими документами.

Відповідно до п.133.4.3.ПКУ у разі недотримання неприбутковою організацією вимог, визначених цим пунктом, така неприбуткова організація зобовязана подати у строк, визначений для місячного податкового (звітного) періоду, звіт про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за період з початку року (або з початку визнання організації неприбутковою в установленому порядку, якщо таке визнання відбулося пізніше) по останній день місяця, в якому вчинено таке порушення, та зазначити і сплатити суму самостійно нарахованого податкового зобовязання з податку на прибуток. Податкове зобовязання розраховується виходячи із суми операції (операцій) нецільового використання активів. Така неприбуткова організація виключається контролюючим органом з Реєстру неприбуткових установ та організацій та вважається платником податку на прибуток для цілей оподаткування з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення.

За період з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення, по 31 грудня податкового (звітного) року така неприбуткова організація зобовязана щокварталу подавати до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток (з наростаючим підсумком), сплачувати податок у строк, визначений для квартального періоду та подавати фінансову звітність у порядку, встановленому для платників податку на прибуток.

З наступного податкового (звітного) року така неприбуткова організація подає податкову декларацію з податку на прибуток і фінансову звітність та сплачує податок на прибуток у порядку, встановленому цим розділом для платників податку на прибуток.

Таким чином, з аналізу приписів законодавства у взаємозвязку з обставинами даної справи, вбачається, що висновки контролюючого органу є правомірними та відповідають дійсним обставинам справи.

Закріплений у ч. 1 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що податкові повідомлення-рішення № від 09.08.2017 року та № від 09.08.2017 року є правомірними а відтак, підстави для задоволення позову відсутні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до статті 94 КАС України, особі, що не є суб'єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови складений і підписаний 24.11.2017 року