Справа № 442/1031/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/6389/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Яворського І.О.,

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Дрогобицької міської ради на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2017 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним адміністративним позовом, в якому просила визнати нечинним та скасувати п.1.47 рішення Дрогобицької міської ради № 465 від 30.11.2016, яким їй було відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки між вулицями Станівславська та ОСОБА_3 у м. Дрогобич.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.04.2017 адміністративний позов було задоволено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Дрогобицька міська рада подала апеляційну скаргу, в обґрунтування доводів якої зазначає, що суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість спірного рішення, при цьому не дослідив доказів на підтвердження цієї обставини. В ході розгляду справи, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що спірна земельна ділянка відповідно до генерального плану та плану зонування території міста Дрогобича в межах території малоповерхової блокової забудови, позначена як зона Ж-2. Крім того, відповідно до рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради № 188 від 17.08.2016 Комунальним підприємством «Кредо» було розроблено «Детальний план території в районі вулиць Станівславська та ОСОБА_3 в м. Дрогобич», який передбачає 14 земельних ділянок по 700 кв.м. та 2 земельні ділянки 600 кв.м., загальною площею 11 000 кв.м. Тому просить скасувати постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.04.2017 та прийняти нову, якою відмовити ОСОБА_2 у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1, яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 19.07.2016 ОСОБА_2 звернулась до Дрогобицької міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під садівництво, орієнтовно площею 300 кв.м., яка розташована між вул. Станівславська та вул. Пилипа Орлика в м. Дрогобич, в обґрунтування якої вказує на користування вказаною земельною ділянкою понад 50 років.

Пунктом 1.47 рішення Дрогобицької міської ради XV сесії сьомого скликання №465 від 30.11.2016 було відмовлено ОСОБА_2 у наданні дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення, яке було прийняте за результатами розгляду питання на засіданні постійної комісії ради з питань регулювання земельних відносин, не містить жодного обґрунтування відмови у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та дана обставина не була спростована представником відповідача відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з неповним зясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно ч.1 ст.83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Відповідно до пунктів «а» та «б» ч.1 ст.12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частиною першою статті 119 цього Кодексу передбачено, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.

Частиною другою вказаної статті визначено, що передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями ст.116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно частини сьомою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», заборонено змінювати цільове призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території.

З матеріалів справи видно, що інформацією щодо місця розташування земельної ділянки відповідно до плану Зонування м. Дрогобича № 550 від 19.07.2016 відділ містобудування та архітектури повідомив, що намічена земельна ділянка, орієнтованою площею 300 кв.м. в районі вул. Станіславська та вул. ОСОБА_3, згідно зонування м. Дрогобича знаходиться в зоні малоповерхової блокованої забудови Ж-2.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин та беручи до уваги наведені вище норми матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що у Дрогобицької міської ради були наявні всі підстави для відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України, зокрема, невідповідність генеральному плану та плану зонування території м. Дрогобича.

Згідно п.4 ч.1 ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, а тому дана постанова підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Дрогобицької міської ради - задовольнити.

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 квітня 2017 року по справі № 442/1031/17 скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня виготовлення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повний текст судового рішення виготовлено 21.11.17