Справа № 205/4885/17
Суддя: Шавула В. С.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

04.10.2017 Єдиний унікальний номер 205/4885/17
Провадження № 2а/205/189/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Шавули В.С., за участю секретаря Романової А.О. розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 31 липня 2017 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним адміністративним позовом (а.с.2-3) про визнання неправомірними дії Правобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи в період з 01.11.1990 року по 29.12.1993 року для перерахунку пенсії; зобовязання Правобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі зарахувати до стажу роботи йому періоди роботи з 01.11.1990 року по 29.12.1993 року та провести перерахунок пенсії з урахуванням цього стажу роботи починаючи з 31 грудня 2016 року.

Ухвалою суду від 01 серпня року відкрито скорочене провадження у даній справі (а.с.12).

Відповідач до суду надав письмові заперечення (а.с.14-15), в яких проти вимог позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позову.

У відповідності до ч. 4 ст. 183-2 КАС, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Враховуючи, що позивачем було повідомлено суду достатньо обставин, а із поданих відповідачем заперечень не вбачається неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання, справа була розглянута в порядку скороченого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпрі з 13.02.2017 року як одержувач пенсії згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

21.03.2017 року ОСОБА_1 звертався до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі із заявою про перерахунок трудового стажу на підставі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 29.03.2017 року № В-/17ос відповідач відмовив позивачу у зарахуванні трудового стажу за період з 01.11.1990 року по 29.12.1993 року, оскільки в трудовій книжці звільнення 29.12.1993 року засвідчено печаткою УРСР, тобто неіснуючої на той час держави (а.с. 7).

Із трудової книжки позивача вбачається, що в період із 01 листопада 1990 року по 29 грудня 1993 року він працював на підприємстві НПЦ «Мекон» (а.с.8). Загальний трудовий стаж позивача становить 37 років 1 місяць 20 днів.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до абз. 1, 3 п. 2.4 вищезазначеної Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, законодавцем покладено обов'язок ведення трудових книжок працівників на керівників підприємств, а тому відсутність підпису керівника підприємства або уповноваженої ним особи та/або печатки підприємства в трудовій книжці позивача не може позбавити його конституційного права на соціальний захист та вирішення питання надання пенсії.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами, суд виходить з того, що соціальний захист гарантований кожному громадянину України Конституцією України і не може бути ніким обмежений. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності); видає памятку пенсіонеру.

Відповідачем не спростовано недостовірність наданих позивачем даних, в межах своїх повноважень відповідачем не витребувана відповідна інформація з уповноважених на те органів, що передбачено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637.

Крім того, невірне заповнення трудової книжки (неналежний відтиск печатки) не може бути підставою для обмеження належного соціального захисту пенсіонера.

Як вбачається з записів у трудовій книжці ОСОБА_1 працював з 01.11.1990 року по 29.12.1993 року на підприємстві НПЦ «Мекон». Записи про прийняття та звільнення засвідчені підписом керівника та печаткою установи. Тому даний факт, що він дійсно працював на даному підприємстві, суд вважає доведеним, а скріплення запису печаткою УРСР не надає підстав для неврахування вказаного періоду роботи до страхового стажу. (а.с.8).

Враховуючи відомості, що містяться в трудовій книжці ОСОБА_1, які підтверджують, що позивач дійсно з 01.11.1990 року по 29.12.1993 року на підприємстві НПЦ «Мекон», суд вважає позовні вимоги законними, доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 8, 19, 22, 55, 95, 64, 124, 152 Конституції України, Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 2, 6-14, 17, 21, 69-71, 74, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Правобережного обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 періоду роботи з 01.11.1990 року по 29.12.1993 року для перерахунку пенсії.

Зобовязати Правобережне обєднане Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 01.11.1990 року по 29.12.1993 року та провести перерахунок пенсії з урахуванням цього стажу роботи починаючи з 31 грудня 2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на користь ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, сплачений судовий збір 640,00 грн. (шістсот сорок грн.. 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.С. Шавула