Справа № 804/4662/17
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"22" листопада 2017 р. справа № 804/4662/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Головко О.В.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "АКМА"

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2017 року у справі №804/4662/17

за позовом Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "АКМА"

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України,

третя особа - Головне управління ДФС України у Дніпропетровській області,

про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

У липні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

1) визнати протиправними дії відповідача з одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів №060820151 (реєстраційний номер НОМЕР_1) від 06.08.2015 року;

2) визнати податкову накладну від 11.04.2017 р. за №11, виписану позивачем на суму 2062223,33 грн., податок на додану вартість - 412 444,67 грн., такою, що зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 28 квітня 2017 року, тобто без порушення строків, установлених п.201.10 ст.201 ПК України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2017 року позов залишено без руху. Ухвала мотивована тим, що позивач не надав суду доказів сплати судового збору в повному обсязі, а саме за першою вимогою - 1600 грн. та за другою вимогою - 32533,35 грн.; позовні вимоги позивача та їх обґрунтування наведено лише щодо Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач, зокрема, зазначив, що відповідно до

висновків у постанові Пленуму ВАСУ від 05.02.2016 року "Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 8 липня 2011

року №3674-VI "Про судовий збір" у редакції Закону України від 22 травня 2015 року 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", майновими є вимоги, для яких визначено ціну позову.

Позивачем у справі оскаржується не рішення податкового органу про нарахування податків та зборів, а взаємоповязані дії - припинення договору про визнання електронних документів та, як наслідок, неприйняття до ЄРПН податкової накладної №11 від 11.04.2017 р. із самостійним визначенням підприємством відповідно до вимог податкового законодавства суми грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 412 444,67 грн.

У даному випадку, зміна майнового стану позивача відбувається за самостійним рішенням підприємства в ході здійснення ним фінансово-господарської діяльності, а не за рішенням податкового органу.

Крім цього, неможливість своєчасної реєстрації податкової накладної №11 від 11.04.2017р. у зв'язку з протиправними діями Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів тягне за собою у подальшому підстави для прийняття рішення податковим органом по нарахуванню підприємству суму штрафних санкцій у розмірі 41 244,46 гривень.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідач - ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надіслав апеляційному суду клопотання про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав.

Представники інших сторін по справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду від 21 липня 2017 року мотивована тим, що позивач не надав суду доказів сплати судового збору в повному обсязі, а саме за першою вимогою - 1600 грн. та за другою вимогою - 32533,35 грн.; позовні вимоги позивача та їх обґрунтування наведено лише щодо Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області. Тому, за висновком суду першої інстанції, недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом складання тексту нової позовної заяви, в якій слід зазначити зміст позовних вимог та навести виклад обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, окремо щодо кожного з відповідачів у справі (зокрема, зазначити, хто саме з відповідачів і в якій частині має вчинити конкретні дії (та які саме), якою нормою права це передбачено), а також навести обґрунтування заявлених позовних вимог до відповідачів; надати оригінал квитанції про сплату судового збору в сумі 32533,35 гривень.

Позивач у справі не заперечує, що перша позовна вимога є вимогою немайнового характеру, за якою ставка судового збору складає 1600 грн. Висновки суду першої інстанції щодо предявлення позовних вимог лише до одного відповідача та їх обґрунтування позивач також не спростовує.

Відповідно до апеляційної скарги, позивач у справі не погоджується з висновком суду першої інстанції, що друга позовна вимога є майновою та ставка судового збору за подання позову в цій частині позову становить 30933,35 грн.

Ухвала суду від 21 липня 2017 року в частині визначення ставки судового збору за другою позовною вимогою позивача мотивована тим, що:

- відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України", збільшення податковим органом зобов'язань особи з податку є втручанням до його майнових прав. Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою;

- адміністративними позовами майнового характеру є вимоги щодо протиправності рішень про визначення грошових зобов'язань платників податків, про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, про стягнення адміністративно-господарських та інших штрафних санкцій тощо. Таким чином, звернені до суду вимоги про скасування рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо майнового характеру другої вимоги позивача з наступних підстав.

Частиною 3 ст.106 КАС України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Відповідно до ч.2 ст.87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову юридичною особою майнового характеру встановлюється ставка судового збору 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п.201.1. ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобовязань платник податку зобовязаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У другій позовній вимозі позивач просить визнати податкову накладну від 11.04.2017 р. за №11, виписану позивачем такою, що зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 28 квітня 2017 року.

Отже, у зазначеній вимозі не оскаржується рішення суб'єкта владних повноважень щодо визначення грошових зобов'язань платників податків, зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, стягнення адміністративно-господарських та інших штрафних санкцій.

Таким чином, висновок суду першої інстанції щодо майнового характеру вказаної позовної вимоги позивача є помилковим, оскільки ця вимога не стосується визначення податкових зобовязань позивача податковим органом, які впливають на склад майна позивача.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З урахування наведеного, колегія суддів доходить висновку, що ухвалу суду від 21 липня 2017 року слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.199, 204, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "АКМА" задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2017 року у справі №804/4662/17 скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.В. Головко