Справа № 823/1092/17
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1092/17 Головуючий у 1-й інстанції: Гаврилюк В.О.
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Кузьмишина О.М.

Секретар судового засідання: Хаврат О.О.

За участі представника Позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 26.09.17р. у справі №823/1092/16 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Черкаській області від 09.06.17р. №1502 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області» в частині звільнення зі служби в поліції старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_3;

визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Черкаській області № 152 о/с «По особовому складу», згідно якого ОСОБА_3 було звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);

поновити ОСОБА_3 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 10.06.17р.;

стягнути з ГУ НП в Черкаській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.06.17р. по дату постановлення судового рішення.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 26.09.17р. адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції України в Черкаській області від 09.06.17р. № 1502 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області»; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції України в Черкаській області № 152 о/с від 09.06.17р., згідно якого ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України); поновлено ОСОБА_3 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 10.06.17р.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову задоволенні адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не повно з'ясовано обставини справи, а саме невірно визначено підставу звільнення, оскільки Позивача було звільнено за грубе порушення службової дисципліни, а не у зв'язку із вчиненням ним діяння, яке містить ознаки (корупційного) правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Позивача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи та установлено судом першої інстанції, Позивач згідно послужного списку № 0044213, проходив службу в органах Національної поліції з 07.11.15р. на посаді оперуповноваженого Уманського відділення поліції ГУ НП, а з 09.12.16р. старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції ГУ НП.

Наказом ГУНП в Черкаській області від 02.06.17р. № 1458 «Про призначення та проведення службового розслідування» призначено службове розслідування у зв'язку із реєстрацією в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєння службовими особами Уманського районного відділення поліції ГУНП в Черкаській області кримінального правопорушення.

За результатами службового розслідування складено висновок від 09.06.17р. (а.с. 76-78).

Вказаним висновком рекомендовано за грубе порушення службової дисципліни і законності, порушення вимог ст.с.1, 4 та 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, вимог Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.16р. №1179, яке виразилось у невиконанні усного наказу начальника щодо заборони виїзду за межі приміщення підрозділу та прогулах з 08.06.17р. по 09.06.17р. включно, що суттєво підриває імідж та репутацію поліції, тобто вчинення проступків, які не сумісні з перебуванням на службі в поліції, старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції ГУ НП капітана поліції ОСОБА_3 звільнити зі служби в поліції.

На підставі висновку службового розслідування, уповноваженими особами відповідача було оформлено подання про звільнення Позивача зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України) Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.66).

Згідно з наказом ГУНП в Черкаській області від 09.06.17р. №1502 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Уманського районного відділення поліції ГУНП в Черкаській області», за грубе порушення службової дисципліни і законності, порушення вимог ст.с.1, 4 та 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, вимог Закону України «Про Національну поліцію», Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.16р. №1179, яке виразилось у невиконанні усного наказу начальника щодо заборони виїзду за межі приміщення підрозділу та прогулах з 08.06.17р. по 09.06.17р. включно, що суттєво підриває імідж та репутацію поліції, тобто вчинення проступків, які не сумісні з перебуванням на службі в поліції, старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції ГУ НП капітана поліції ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції (а.с. 17-18).

Наказом ГУНП в Черкаській області від 09.06.17р. №152о/с старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Уманського районного відділення поліції Уманського відділу поліції ГУ НП капітана поліції ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України) Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.19).

Підставою для прийняття вказаного наказу слугував наказ ГУНП в Черкаській області від 09.06.17р. №1502.

Не погоджуючись з вказаними наказами, Позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення зі служби у зв'язку із вчиненням корупційного діяння, яке містить ознаки кримінального (корупційного) правопорушення, може мати місце лише за наявності вироку, яким встановлено вину особи у скоєнні злочину, а оскільки вирок відсутній, звільнення Позивача є передчасним.

При цьому, судом першої інстанції зазначено про те, що висновок службового розслідування містить лише опис вчинених Позивачем корупційних діянь, що мають ознаки кримінального правопорушення, причини та умови вчинення дисциплінарного проступку не встановлені.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.07.15р. № 580-VIII «Про Національну поліцію» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон № 580-VIII), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом убезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до статті 3 Закону № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України а постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 2 Закону № 580-VIII, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону № 580-VIII поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону № 580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII установлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, застосуванню до спірних правовідносин підлягає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України (надалі - Дисциплінарний статут) затверджений Законом України від 22.02.06р. N 3460-IV «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон N 3460-IV).

Цей Статут, відповідно до його преамбули, визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Види дисциплінарних стягнень наведені у статті 12 Дисциплінарного статуту.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання (ч.7 ст.13 Дисциплінарного статуту).

Порядок накладання дисциплінарних стягнень врегульовано статтею 14 Дисциплінарного статуту.

Вказаною нормою, зокрема, передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, з метою належної організації заходів, спрямованих на захист прав і свобод людини, зміцнення службової дисципліни в діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ, попередження надзвичайних подій за участю особового складу, упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, а також підвищення ефективності роботи підрозділів кадрового забезпечення наказом МВС України від 12.03.13р. 230 було затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Інструкція).

Згідно з п. 2.1. Інструкції, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі: реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення (п.п.2.2.2 п. 2 Інструкції).

За змістом розділу ІІІ Інструкції, підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

Як вбачається з матеріалів справи та установлено колегією суддів, у зв'язку із реєстрацією в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєння службовими особами Уманського районного відділення поліції ГУНП в Черкаській області кримінального правопорушення наказом ГУНП в Черкаській області від 02.06.17р. № 1458 було призначено службове розслідування.

Відповідно до п.п. 5.3. та 5.4 Інструкції, завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

Результати службового розслідування оформлені висновком службового розслідування у зв'язку із реєстрацією в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєння службовими особами Уманського районного відділення поліції ГУНП в Черкаській області кримінального правопорушення та порушення ними службової дисципліни від 09.06.17р.

Так, результатами службового розслідування, зокрема, установлено, що 01.06.17р. близько 15.15 год. капітан ОСОБА_3, у робочий час, визначений внутрішнім розпорядком для поліцейських ГУНП, затверджений наказом ГУНП від 12.08.16р. №1395, всупереч усному наказу т.в.о. начальника Уманського відділу поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_7, щодо заборони виїзду за межі приміщення Уманського районного відділення поліції, - виїхав за місцем проживання ОСОБА_5, з якою попередньо домовився 31.05.17р. про отримання від неї грошових коштів у сумі 3 000 долларів США за не притягнення її сина - ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, де у подальшому на підставі ст. 208 КПК України був затриманий співробітниками УСБУ в Черкаській області та працівниками прокуратури Черкаської області.

За фактом прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди прокуратурою Черкаської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000083, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

02.06.17р. ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/4409/17 відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з правом внесення застави в сумі 134720 грн. Одночасно на капітана поліції ОСОБА_3 покладено ряд обмежувальних щодо нього обов'язків, які не обмежували його перебувати на своєму робочому місці, зокрема в Уманському районному відділенні поліції.

07.06.17р. за капітана поліції ОСОБА_3 внесено заставу та його того ж дня, о 14:55 год. було звільнено з під варти.

Втім, в період часу з 08.06.17р. по 09.06.17р. включно, Позивач був відсутній на службі, без поважної на те причини, тобто допущено прогули, що установноно службовим розслідуванням та відображено у висновку службового розслідування на сторін 3. (а.с.77)

Колегією суддів установлено, що відсутність Позивача у період з 08.06.17р. по 09.06.17р. включно підтверджується також наявними у матеріалах справи актами про відсутність на службі від 08.06.17р. та від 09.06.17р. (а.с.106 - 107).

Також письмовими поясненнями ОСОБА_7 підтверджується те, що ним особисто 01.06.17р. було віддано усний наказ усьому складу відділення поліції, в т.ч. Позивачу, про заборону залишати приміщення Уманського районного відділення поліції та готуватися до наради, яку він мав намір провести особисто (а.с. 96).

Так, відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту, наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати.

Накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі.

У разі одержання наказу від старшого прямого начальника підлеглий зобов'язаний виконати його та повідомити про це свого безпосереднього начальника.

Вказані вище обставини спростовують висновок суду першої інстанції про те, що висновок службового розслідування містить лише опис вчинених Позивачем корупційних діянь, що мають ознаки кримінального правопорушення, тоді як причини та умови вчинення дисциплінарного проступку не встановлені.

За змістом п. 6.3 Інструкції, особа РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування має право: брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Разом з тим, як установлено колегією суддів та підтверджується матеріалами справи, Позивач скористався правом передбаченим ст. 63 Конституції України та відмовився від надання будь-яких пояснень, про що зроблено відповідну відмітку у поясненнях (а.с. 108).

Обставини наведені у висновку службового розслідування щодо порушення Позивачем службової дисципліни жодними доказами Позивач не спростував.

Пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Так, відповідно до статті 2 Статуту, дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

У свою чергу, згідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

При цьому слід зазначити, що факт скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, який став підставою для звільнення, повинен бути доведеним.

Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими наказом МВС України від 09.11.16р. №1179 передбачено, що під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов'язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України "Про Національну поліцію", "Про запобігання корупції" та іншими актами законодавства України, тощо.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу:

дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;

дотримуватися норм професійної та службової етики;

берегти державну таємницю;

у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб;

стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою;

постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень;

сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють;

берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Частиною 1 статті 8 Закону № 580-VIII визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Нормами ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

У свою чергу, Позивачем було проігноровано вимоги вказаних актів, що призвело до вчинення ним дисциплінарного проступку, що полягає у невиконанні усного наказу начальника щодо заборони виїзду за межі приміщення підрозділу та прогулах з 08.06.17р. по 09.06.17р. включно. Такі обставини підтверджуються висновками служивого розслідування, що не спростовані Позивачем.

За наведених обставин та правових норм, колегія суддів вважає оспорювані накази вмотивованими та правомірними.

Вчинення дисциплінарного проступку є самостійною підставою для звільнення особи зі служби в поліції, та не потребує, у разі порушення відносно такої особи кримінального провадження, набрання вироку законної сили, а тому висновки суду першої інстанції з цього приводу є помилковими.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 26.09.17р. та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 202, 205, 207 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 26.09.17р. у справі №823/1092/16 - задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 26.09.17р. у справі №823/1092/16 - скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог КАС України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Глущенко Я.Б.

Кузьмишина О.М.

Повний текст постанови складений: 22.11.17р.