Справа № 820/765/17
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2017 р.Справа № 820/765/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Ральченка І.М.
Суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.
за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О
за участю:
позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - Попова А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , представника позивача - Сафонової Яніни Борисівни на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2017р. по справі № 820/765/17
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив скасувати наказ командира 92 окремої механізованої бригади (по особовому складу) №200-РС від 22.11.2016 року, зобов`язати командування частини НОМЕР_1 виплатити в повному обсязі грошове забезпечення за залишок листопада 2016 року, грудень 2016 року, січень - лютий 2017 року.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2017 року позовні вимоги залишено без задоволення.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 та його представник Сафонова Я.Б. подали апеляційні скарги, в яких просили постанову першої інстанції скасувати, прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційних скарг заявники посилаються на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з підстав та мотивів, викладених в апеляційних скаргах.
У судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги, вважав постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, вважає, що постанова суду першої інстанції є вмотивованою та не підлягає скасуванню.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судовим розглядом, рядовий ОСОБА_1 наказом командира 92 окремої механізованої бригади (по особовому складу) №200-РС від 22.11.2016 року переведений до військової частини НОМЕР_2 (з 01.07.2017 року військова частина польова пошта НОМЕР_3 перейшла на умовне найменування військова частина НОМЕР_2 ) на рівнозначну посаду для більш доцільного використання за фахом.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.11.2016 року № 260 визначено, що військовослужбовця військової служби за контрактом рядового ОСОБА_1 , навідника кулеметного взводу 1 механізованого батальйону; призначеного наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по особовому складу) від 22.11.2016 року № 200-РС на посаду старшого стрільця мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_3 , вважати таким, що 23.11.2016 року приступив до здачі справ та посади, цього ж числа здав справи та посаду та вибув до нового місця служби.
Наказано виплатити надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 680% посадового окладу, щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% місячного грошового забезпечення з 1 по 23 листопада 2016 року.
Із 23.11.2016 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
23.11.2016 року позивачу надано припис № 163 про вибуття в розпорядження командира в/ч пп НОМЕР_3 .
Відповідно до наданої копії книги обліку приписів ОСОБА_1 ознайомлений із приписом про переведення до в/ч пп В 0576.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що фактичне переміщення позивача по службі проведено з дотриманням приписів пункту 111 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до п. 112 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України, № 1153/2008 від 10.12.2008 військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.
Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких, випадків: неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
Згідно з п.82. зазначеного Указу призначення військовослужбовців на посади здійснюється:на вищі посади - у порядку просування по службі;на рівнозначні посади:у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;у разі проведення заміни у місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з установленим строком військової служби);для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця;за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії;за сімейними обставинами - на особисте прохання; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування;у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності; військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України; вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах.
Судовим розглядом встановлено, що рядовий ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 (м. Чугуїв Харківської області).
Оскаржуваним наказом переведений до військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 30.06.2017 року № 40-РС військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_3 передено на умовну назву військової частини НОМЕР_2 .
Слід вказати, що за інформацією Командира військової частини НОМЕР_4 №13/366 від 03.11.2017 року відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та ГШ ЗСУ від 23.12.2015 року № Д-322/1/32дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у ЗСУ в 2015-2016» військова частина НОМЕР_2 перейшла у підпорядкування військової частини НОМЕР_4 та тимчасовий пункт постійного місця дислокації призначено на території військової частина НОМЕР_4 .
Також, за інформацією Командира військової частини НОМЕР_2 №585 від 10.11.2017 року Військова частина НОМЕР_2 перебуває у пункті постійної дислокації м. Чугуїв.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що фактично переведення ОСОБА_1 до іншої військової частини здійснено без зміни місця проживання, оскільки пункт постійної дислокації останньої м. Чугуїв, на рівнозначні посади із додержанням п.112 та п. 82 указу Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008.
Отже, з огляду на викладене, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги позивача стосовно того, що його переведення було здійснено у іншу військову частину із іншим номером польової пошти та у іншу місцевість.
Крім того, колегія суддів вважає необгрунтованим посилання в апеляційній скарзі на порушення відповідачем п. 112 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України в частині здійснення переведення військовослужбовця за відсутності його згоди з огляду на непрацездатного члена родини, що потребує догляду.
У ході судового розгляду встановлено та не заперечувалось позивачем, що ні при укладанні контракту при прийнятті на військову службу, ні в подальшому при проходженні служби ним не надавались документи у підтвердження факту непрацездатності його дружини, яким він обгрунтовує неможливість здійснення переводу до іншої військової частини без його згоди.
Отже, на момент винесення оскаржуваного наказу у командування військової частини були відсутні документальні підтвердження наявності непрацездатного члена родини військовослужбовця, а тому і підстави застосування п.п.2 п.112 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Таким чином, переведення позивача правомірно здійснено на загальних умовах.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про правомірність оскаржуваного наказу командира 92 окремої механізованої бригади (по особовому складу) №200-РС від 22.11.2016 року, необґрунтованість позовних вимог та неможливість їх задовлення.
Доводи апеляційних скарг є помилковими та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , представника позивача - Сафонової Яніни Борисівни залишити без задоволення.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2017р. по справі № 820/765/17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Катунов В.В. Бершов Г.Є.
Повний текст ухвали виготовлений 20.11.2017 р.