Справа № 804/5311/17
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2017 р.Справа № 804/5311/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Громадської організації "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_2 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2017р. по справі № 804/5311/17

за позовом Громадської організації "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_2

до Голови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_3

про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Громадська Організація "Дніпропетровська незалежна Правозахисна громадська організація" в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_2, звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Голови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_3, в якому просив суд: визнати протиправним рішення голови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_3 про залишення без розгляду звернення громадянина ОСОБА_2 від 13.03.2017, зареєстрованого у суді за вхідним №9333, оскільки Закон України «Про звернення громадян» не передбачає такого права ОСОБА_3 як посадової особи органу державної влади у розумінні ст. 6 Конституції України; зобов'язати голову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_3 розглянути звернення (скаргу) ОСОБА_2 від 13.03.2017 року, зареєстрованого у суді за вхідним №9333 та надати письмову, обґрунтовану відповідь відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян".

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2017 року позовну заяву повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись з судовим рішення подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати судове рішення, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неврахування судом першої інстанції фактичних обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просив залишити її без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, та розглянути справу без його участі.

Представники позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Громадська Організація "Дніпропетровська незалежна Правозахисна громадська організація" в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_2 18 серпня 2017 року звернулась до суду з адміністративним позовом до Голови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_3 про визнання протиправними рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Повертаючи адміністративний позов позивачу суд першої інстанції виходив з того, що позовну заяву подано до суду особою, яка не має права на звернення до суду у зв'язку з відсутністю у неї адміністративно-процесуальної дієздатності.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

У відповідності до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.108 КАС України, на яку посилається суд першої інстанції, позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності.

Поняття адміністративної процесуальної дієздатності наведено у статті 48 КАС України, яка визначає адміністративно процесуальну правосуб'єктність.

Адміністративна процесуальна правосуб'єктність (процесуальна правоздатність та процесуальна дієздатність) врегульована статтею 48 КАС України, відповідно до частини 2 якої здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Відповідно до ч.2 ст.50 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб'єкти владних повноважень.

Згідно ст.3 Закону України «Про обєднання громадян» громадською організацією є об'єднання громадян для задоволення та захисту своїх законних соціальних, економічних, творчих, вікових, національно-культурних, спортивних та інших спільних інтересів.

Так, у п.9.7 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 року №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» зазначено, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 21 Закону України від 22 березня 2012 року № 4572-VI «Про громадські обєднання» громадські обєднання, у тому числі громадські обєднання без статусу юридичної особи, мають право одержувати у порядку, визначеному законом, публічну інформацію, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Громадські обєднання без статусу юридичної особи віднесено до числа запитувачів публічної інформації також і пунктом 1 частини першої статті 12 Закону № 2939-VІ.

Разом із тим за статтею 48 КАС України процесуальною правоздатністю володіють лише ті громадські організації, які мають статус юридичної особи; громадські організації без такого статусу не здатні виступати учасниками адміністративного процесу, у тому числі звертатися до адміністративного суду з позовами.

У звязку з цим суди повинні мати на увазі, що невизнання за обєднанням громадян без статусу юридичної особи процесуальної правоздатності шляхом обмеження можливості звернутись до суду за захистом своїх прав є запереченням самої суті права на суд (§ 41 рішення Європейського суду від 16 грудня 1997 року у справі «Католицька церква ОСОБА_4 проти Греції» (Сase of the Сanea Сatholic Сhurch v. Greece). Таким чином, громадські обєднання без статусу юридичної особи повинні допускатися до участі у судовому процесі безпосередньо на підставі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на усі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно «кожен із субєктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його вирішенням. Суб'єктами таких правовідносин можуть бути громадяни, іноземці, особи без громадянства, юридичні особи та інші суб'єкти цих правовідносин» (абзац третій пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002). Такими «іншими субєктами правовідносин» є, зокрема, громадські обєднання без статусу юридичної особи.

Як вбачається із ОСОБА_5 з протоколу №1 установчих зборів засновників Громадської організації "Дніпропетровська незалежна Правозахисна громадська організація", який міститься у матеріалах справи, 06.10.2014 р. на вказаних зборах створено Громадську організацію "Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація" без статусу юридичної особи.

Створення вказаної громадської організації також підтверджується наказом Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 04.11.2014 р. № 406.

Отже, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність у Громадської організації "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" адміністративно-процесуальної дієздатності для звернення до суду, у зв'язку з чим, оскаржувана ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2017 року, якою позовну заяву повернуто позивачу, підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Громадської організації "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.08.2017р. по справі № 804/5311/17 скасувати.

Матеріали позовної заяви за позовом Громадської організації "Дніпропетровський незалежний правозахисний центр" в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_2 до Голови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_3 про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії направити до суду 1 інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_6
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_7 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 24.11.2017 р.