Справа № 127/23904/17
Суддя: Федчишен С. А.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/127/961/17
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(у порядку скороченого провадження)

27.11.2017 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії. Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни. На думку позивача , згідно вимог Закону України «Про внесення змін до закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому повинна щорічно, до 05 травня, виплачуватись разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, яка у 2017 році складала 9184,00 грн. Всупереч цьому, у 2017 році ОСОБА_1 отримав 2700,00 грн. Враховуючи ті обставини, що виплата разової грошової допомоги відбулась у меншому розмірі ніж встановлено законодавством України, позивач просить визнати бездіяльність відповідача-Департамент соціальної політики Вінницької міської ради щодо недорахування ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня у розмірі, встановленому статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2017 рік-протиправною. Зобов'язати Департамент соціальної політики Вінницької міської ради здійснити перерахунок та нарахувати ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2017 року відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі семи мінімальних пенсій за віком , виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат , з урахуванням вже проведених виплат.

На підставі ч.4 ст. 183-2 КАС України по справі відкрито скорочене провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.6)

Згідно копії платіжного доручення № 5 від 19.04.2017 р. та списку № 454 одноразової допомоги до 9 травня для зарахування на особові рахунки за 04 місяць 2017 року, які є додатками до заперечення відповідача, ОСОБА_1 отримав 2700,00 грн. разової грошової допомоги. Вказане також підтверджується випискою ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо рахунку позивача(а.с.7-8).

Дослідивши обґрунтованість дій Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради та правомірність виплати позивачу разової грошової допомоги у 2017 році в розмірі 2700,00 грн, суд звертає уваги на наступному.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Статтею 95 Конституції України визначено, що будь - які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначається виключно законом України про Державний бюджет України.

Згідно ч.2 ст. 4 Бюджетного кодексу України бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Стаття 4 Бюджетного кодексу України зазначає, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цьому кодексу та закону про Державний бюджет України.

Пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загально визначеним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині 3 ст. 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечить ст. 21 Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Розмір разової щорічної допомоги у 2017 році для учасників бойових дій визначено постановою КМУ від 05.04.2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань». Дана постанова є чинна, прийнята відповідно до норм Бюджетного кодексу України, не визнана неконституційною чи протиправною, не скасована у встановленому законом порядку.

Підпунктом 1 пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України установлено, що у 2017 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"у таких розмірах:

інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: - I групи - 3500 гривень; - II групи - 3100 гривень; - III групи - 2700 гривень.

Отже, суд вважає, що розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік позивачу, який є інвалідом ІІІ групи було обчислено та виплачено у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. ст. 11, 69 КАС України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 даного Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стяття 86 КАС України передбачає, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача та правомірність дій відповідача, у зв'язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

В свою чергу, стосовно заперечень відповідача, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду, варто зазначити, що оскільки грошова допомога мала бути виплачена йому до 05 травня 2017 року, а тому право на пред'явлення позову у позивача виникло з 05 травня 2017 року.

Строк на пред'явлення позову, згідно ч.2 ст.99 КАС України, становить 6 місяців, а тому останнім днем для пред'явлення позову до суду є 05 листопада 2017 року. Враховуючи ті обставини, що заява позивача датована 05 листопада 2017 р. та цього ж дня була відправлена засобами поштового зв'язку на адресу суду, суд дійшов до переконання, що позивач не пропустив строк пред'явлення позову до суду, у зв'язку з чим посилання представника відповідача на необхідність залишення позову без розгляду, в силу ст.100 КАС України, є безпідставними.

На підставі викладеного, згідно ст. 95 Конституції України, Бюджетного кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року у справі № 3-рп/2012, ст.ст. 2, 5-11, 69-72, 158-163, 183-2, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня отримання її копії через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Постанова є остаточною, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку.

СУДДЯ: