Справа № 369/7552/17
Суддя: Дубас Т. В.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/7552/17
Провадження № 2-а/369/239/17
ПОСТАНОВА

іменем України

01.11.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Яцевич В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку письмового провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 6 роти батальйону УПП в м. Києві ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адмінстративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку адміністративного судочинства з даним позовом, мотивуючи його тим, що 01 липня 2017 року відповідачем було винесено постанову БР №730114 про притягнення з позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 грн.

Відповідно до змісту постанови, позивач нібито не надав перевагу в русі при наближенні колони з увімкненими проблисковими маячками червоного та синього кольору, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п.3.2 ПДР.

Вважав, що дана постанова є протиправною, незаконною, не відповідає дійсним обставинам справи, тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

01.07.2017 року о 21 годині 00 хв., рухаючись у місті Києві по Південному мосту в напрямку правого берега при наближені колони з увімкненими проблисковими маячками червоного та синього кольорів, ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Ford Kuga» з номерним знаком АІ 7181 ЕІ, не надав перевагу у русі.

Дійсно у зазначений час позивач, рухаючись у місті Києві по Південному мосту у напрямку правого берега у лівій смузі. Побачивши автомобіль з проблисковими маячками червоного та синього кольору у дзеркалі заднього виду негайно, перелаштувався в праву смугу, керуючись пунктом 3.2.ПДР.

Приблизно через 500 метрів руху, позаду нього прилаштувався автомобіль патрульної поліції та увімкнув проблисковий маяк червоного кольору. Побачивши патрульну машину поліції позивач повинен був негайно зупинитися. Однак, відповідно до п. 15.9 ПДР зупинка на мостах заборонена.

Тому зїхавши з моста, прийняв праворуч та зупинився на узбіччі. До позивача підійшов інспектор поліції ОСОБА_2 та почав вимагати предявити водійське посвідчення та реєстраційні документи на автомобіль, для складання постанови. Запитавши у нього, що саме позивач порушив відповідач повідомив, що він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП.

Після діалогу інспектор пішов у свій службовий автомобіль. Жодних дій щодо складання протоколу чи винесення постанови, чи щодо затримання поліцейським не вчинялося. Приблизно через 30 хвилин на запитання чи буде відповідач виконуватися свої прямі, у випадку зупинки автомобіля, обовязки, передбачені Законом України «Про Національну поліцію» ОСОБА_2 відповів, щоб він очікував.

Позивач зателефонував на лінію 102 і пояснив ситуацію що склалася. Диспетчер повідомила, що його заяву зареєстровано і він повинен зачекати на поліцейського, який вирішить усі спірні питання. Однак такий поліцейський так і не з'явився.

Натомість прибув інший патрульний інспектор який повідомив, що в його діях тепер уже вбачається не просто адміністративне правопорушення, а ознаки кримінального діяння, а саме, не більше-не менше, спроба вчинити терористичний акт. Після почутого про терористичний акт позивач не міг збагнути, що відбувається і кому все це потрібно. Крім того увесь цей час на місце, де сторони знаходились під'їжджали різні люди, які про щось вели перемовини з інспекторами поліції.

Згодом відповідач повідомив, що на позивача складено два протоколи, а саме за створення аварійної ситуації (ч4.ст 122 КУпАП), не зупинку на вимогу працівників поліції (ст. 122-2 КУпАП) та постанову за ненадання переваги автомобілю з включеними проблисковими маяками. До кожного адміністративного матеріалу позивач написав пояснення, а також має відеозапис розмови з інспектором, яка записана на власний мобільний телефон.

Вказаних правопорушень позивач не здійснював, про що зазначив інспектору поліції у своїх поясненнях. Пояснення також надані свідком, який разом із позивачем перебував у салоні автомобіля і був очевидцем того, що правопорушення він не вчиняв, та який також надав пояснення.

Тому, висновки відповідача про вчинення позивачем правопорушення не підтверджуються жодним фактичними даними, є необґрунтованими, спростовуються поясненням та показаннями свідка.

Тому позивач просив скасувати постанову поліцейського 6 роти 1 батальйону У1Ш лейтенанта поліції ОСОБА_2 Івановича БР №730114 від 01.07.2017 року про притягнення мене, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позову заперечував та просив в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, покази свідка, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 730114 від 01.07.2017 року о 21 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись по мосту «Південний» в напрямку правого берега у м. Київ, при наближенні колони з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору не надав переваги в русі даній колоні, чим порушив п.п. 3.2 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (далі - ПДР України) за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно ч. З ст. 122 КУпАП, внаслідок чого? інспектором складена вище вказана постанова, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в сумі 510 грн.

Для вирішення даного спору суд вважає за необхідне проаналізувати наступні норми законодавства.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КпАП України ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п 3.2 ПДР України, якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобовязані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобовязані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку..

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Відповідно до положень КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1,2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п.4 р.І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.1 р.ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2 р.ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.3 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ч.2 ст.70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень зобов'язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов'язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.3 ст.122 КУпАП.

В судовому засіданні позивачем не спростовані факти, викладені в оскаржуваній постанові, а саме те, що ним не були порушені правила дорожнього руху. Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів в підтвердження своїх вимог.

Таким чином, розглянувши адміністративну справу у межах заявлених вимог, з'ясувавши усі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у вимогах позову.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В позові ОСОБА_1 до Інспектора 6 роти батальйону УПП в м. Києві ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адмінстративне правопорушення відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Дубас Т.В.