Справа № 814/739/17
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/739/17

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Запорожана Д.В., Романішина В.Л.,

при секретарі Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційні скарги Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Служби безпеки України на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Інгул" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, третя особа Служба безпеки України про визнання протиправними дій, скасування наказів від 30.11.2016 р. № 2004 і від 25.04.2017 р. № 611,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ПАТ "Інгул" звернулось з адміністративним позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 06.07.2017 р. просило про визнання протиправними дій з винесення наказу від 30.11.2016 р. № 2004 та скасування наказу від 30.11.2016 р. № 2004 в частині застосування до позивача спеціальної санкції тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності і наказу від 25.04.2017 р. № 611 в частині переведення позивача на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що оскаржувані накази прийняті за відсутності факту правопорушення. Поставлені ним трансформатори не є товарами військового призначення. Листи ДП "НАРП" та управління військово-технічного співробітництва та експертного контролю Міністерства оборони України не носять нормативного характеру та суперечать постанові Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 р. № 1807.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2017 року скасовано наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 30.11.2016 р. № 2004 "Про застосування спеціальної санкції тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності до субєктів зовнішньоекономічної діяльності України" в частині публічного акціонерного товариства "Інгул" (п. 1 переліку в додатку до наказу).

Скасовано наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 25.04.2017 р. № 611 "Про переведення субєктів зовнішньоекономічної діяльності України на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності" в частині публічного акціонерного товариства "Інгул" (п. 1 переліку в додатку до наказу).

Не погоджуючись з даною постановою суду Міністерство економічного розвитку і торгівлі України та Служба безпеки України подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справ, у звязку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В апеляційній скарзі Служби безпеки України зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для їх задоволення.

Суд першої інстанції встановив, що 12.01.2012 р. позивач уклав з ВАТ "Электроприбор" (м. Воронеж, Російська Федерація) контракт № 4737, за умовами якого зобовязувався продати продукцію, згідно специфікацій. У відповідності до додаткової угоди від 16.12.2013 р. № 11 контракт діяв до 31.12.2014 р.

На виконання взятих зобовязань позивач у 2014 р. поставив покупцю трансформатори живлення мережні відкриті низьковольтні типу ТПП, що підтверджується митними деклараціями, рахунками-фактурами та видатковими накладними.

У жовтні 2016 р. на адресу позивача надійшло повідомлення відповідача про можливість застосування спеціальної санкції до субєкта зовнішньоекономічної діяльності в звязку з надходженням подання СБУ щодо порушення позивачем вимог Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" при здійсненні експортних операцій трансформаторів.

Наказом відповідача від 30.11.2016 р. № 2004 "Про застосування спеціальної санкції тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності до субєктів зовнішньоекономічної діяльності України" за порушення статей 482, 483 Митного кодексу України, статті 24 Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання" до позивача застосовано спеціальну санкцію тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності.

У вказаному наказі міститься посилання на подання СБУ від 13.09.2016 р. № 2/4/3-31369 і від 19.11.2016 р. № 2/4/3-39641. Згідно зазначених подань позивачем у 2014 р. до ВАТ "Электроприбор" (м. Воронеж, Російська Федерація) поставлено трансформатори. Основною сферою діяльності ВАТ "Электроприбор" є виготовлення окремих систем автоматизованого керування, що використовуються в авіаційній та ракетній техніці. Відповідно до листа управління військово-технічного співробітництва та експертного контролю Міністерства оборони України дані види трансформаторів використовуються у військовій сфері. Міністерство оборони вважає, що зазначені трансформатори відносяться до позиції ML11 Списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному експортному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 р. № 1807.

Крім цього, за даними державного підприємства "НАРП" дані трансформатори використовуються у складі прицільно-навігаційного комплексу фронтових бомбардувальників Су-24М. У поданнях містилася пропозиція відповідачу розглянути питання щодо застосування до позивача спеціальної санкції у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності.

Наказом відповідача від 25.04.2017 р. № 611 "Про переведення субєктів зовнішньоекономічної діяльності України на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності" зупинена дія наказу від 30.11.2016 р. № 2004 та переведено позивача на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що застосування до позивача спеціальних санкцій у сфері зовнішньоекономічної діяльності є безпідставним, оскільки відповідачем не доведено, що саме Міністерством економічного розвитку і торгівлі України встановлені порушення з боку позивача приписів статті 24 Закону№549-IV. Суд не встановив в діях позивача порушення, а спеціальні санкції, передбачені статтею 37 Закону №959, застосовуються лише за наявності факту порушення цього або повязаних з ним законів України.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на таке.

Згідно преамбули Закону України від 20.02.2003, № 549-IV "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання" ( далі - Закон №549-IV) цей Закон регулює діяльність, пов'язану з державним контролем за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання, з метою забезпечення захисту національних інтересів України, дотримання нею міжнародних зобов'язань щодо нерозповсюдження зброї масового знищення, засобів її доставки, обмеження передач звичайних видів озброєння, а також здійснення заходів щодо недопущення використання зазначених товарів у терористичних та інших протиправних цілях.

Згідно статі 23 Закону №549-IV з метою запобігання правопорушенням у галузі державного експортного контролю центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, а також центральні органи виконавчої влади в межах своїх повноважень мають право проводити розслідування, пов'язані з порушеннями законодавства в галузі державного експортного контролю, у тому числі перевірки доставки до кінцевих споживачів товарів, відповідності їх фактичного використання заявленим цілям та відповідності законодавству документації, на підставі якої здійснено міжнародну передачу товарів ( частина 1).

У разі виявлення порушень законодавства в галузі державного експортного контролю, передбачених статтею 24 цього Закону, зазначені центральні органи виконавчої влади інформують про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю( частина 2)

За приписами статі 24 Закону №549-IV порушеннями вимог законодавства в галузі державного експортного контролю є:

здійснення міжнародних передач товарів без отримання в установленому порядку дозволів, висновків чи документів про гарантії або здійснення таких передач на підставі дозволів, висновків чи документів про гарантії, отриманих шляхом подання підроблених документів чи документів, що містять недостовірні відомості;

укладання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) стосовно міжнародних передач будь-яких товарів або участь у їх виконанні в будь-який інший спосіб, ніж передбачений цим Законом, якщо суб'єкту господарювання стало відомо, що такі товари можуть бути використані іноземною державою або іноземним суб'єктом господарської діяльності з метою створення зброї масового знищення чи засобів її доставки;

здійснення міжнародної передачі товару, незважаючи на те, що суб'єкту господарювання стало відомо, що товар буде використано в інших цілях або іншим кінцевим споживачем, ніж це було визначено в зовнішньоекономічному договорі (контракті) чи пов'язаних з ним документах, на підставі яких було отримано дозвіл, висновок або міжнародний імпортний сертифікат;

навмисне приховання відомостей, які мають значення для вирішення питання про надання дозволу, висновку чи міжнародного імпортного сертифіката;

здійснення міжнародних передач товарів з порушеннями умов, визначених у дозволах, висновках чи міжнародних імпортних сертифікатах, у тому числі після внесення без погодження із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, змін до зовнішньоекономічного договору (контракту), що стосуються найменувань та реквізитів експортерів, імпортерів, посередників та кінцевих споживачів, а також найменувань товарів, зобов'язань про їх кінцеве використання та надання відповідних документів про гарантії;

проведення переговорів, пов'язаних з укладенням зовнішньоекономічних договорів (контрактів) стосовно здійснення експорту товарів, на поставки яких до відповідної іноземної держави встановлено часткове ембарго, виходячи з міжнародних зобов'язань України, без отримання відповідного позитивного висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю;

неподання або несвоєчасне подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, звітів та відповідних документів про підсумки проведення переговорів, зазначених у абзаці восьмому цієї статті, а також про фактично здійснені експорт та імпорт товарів на підставі отриманих дозволів, висновків чи міжнародних імпортних сертифікатів, а також про використання цих товарів у заявлених цілях;

створення перешкод для виконання службових обов'язків посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, та інших державних органів, що здійснюють державний експортний контроль, під час виконання ними своїх службових зобов'язань або невиконання законних вимог цих осіб;

безпідставна відмова в наданні інформації та документів, які вимагаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, або іншим державним органом, що здійснює державний експортний контроль у межах своїх повноважень, їх навмисне викривлення або приховування;

навмисне знищення документів, пов'язаних з укладанням та виконанням зовнішньоекономічних договорів (контрактів) стосовно здійснення міжнародних передач товарів, на підставі яких були отримані дозволи, висновки чи міжнародні імпортні сертифікати, до закінчення строку їх зберігання, передбаченого статтею 22 цього Закону.

Відповідно до статі 37 Закону України 16 квітня 1991 року N 959-XII "Про зовнішньоекономічну діяльність" за порушення цього або пов'язаних з ним законів України до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції:

- накладення штрафів у випадках несвоєчасного виконання або невиконання суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності та іноземними суб'єктами господарської діяльності своїх обов'язків згідно з цим або пов'язаних з ним законів України. Розмір таких штрафів визначається відповідними положеннями законів України та/або рішеннями судових органів України;

- застосування до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб'єктів господарської діяльності індивідуального режиму ліцензування у випадках порушення такими суб'єктами цього Закону та/або пов'язаних з ним законів України, що встановлюють певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій;

- тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов'язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.

Санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів доходів і зборів та контрольно-ревізійної служб, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства.

За змістом пункту 1 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. № 459, передбачено, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики економічного і соціального розвитку, цінової, промислової, інвестиційної, зовнішньоекономічної політики.

На підставі підпункту 175 пункту 4 Положення, Мінекономрозвитку відповідно до покладених на нього завдань, застосовує до суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб'єктів господарської діяльності спеціальні санкції, передбачені Законом України "Про зовнішньоекономічну діяльність".

Служба безпеки України - державний правоохоронний орган спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України.

Порядок взаємодії Мінекономрозвитку України та СБУ з питань застосування спеціальних санкцій затверджено наказом Міністерства економіки України, Служби безпеки України від 08.11.2006 N 339/712 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 N 1234/13108 (далі - Порядок N 339/712).

Пунктами 2.1, 2.3 зазначеного Порядку N 339/712 встановлено, що Служба безпеки України на підставі відповідних матеріалів, які свідчать про порушення суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності або іноземними суб'єктами господарської діяльності Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та пов'язаних із ним законів України, готуються подання до Мінекономіки про застосування спеціальних санкцій.

Вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, визначається Службою безпеки України в залежності від змісту правопорушення згідно із вимогами статті 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність".

Офіційне попередження Мінекономіки про можливість застосування спеціальних санкцій пропонується Службою безпеки України, якщо порушення допущено вперше та/або носить разовий характер, або обсяги допущених порушень незначні та суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності або іноземним суб'єктом господарської діяльності взято зобов'язання в найкоротший термін вжити практичні заходи, що призведуть до ліквідації порушення або гарантують у подальшому ліквідацію наслідків здійсненого порушення.

Водночас, пунктами 3.1 - 3.3 Порядку N 339/712 передбачено, що Мінекономіки інформує СБУ про результати розгляду подання про застосування (скасування, зміну виду, тимчасове зупинення дії) спеціальних санкцій у місячний строк з моменту надходження його від СБУ.

Мінекономіки з метою уточнення інформації щодо суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, стосовно яких отримано подання про застосування спеціальних санкцій, може робити відповідні запити до СБУ або до інших органів, що здійснюють контроль у сфері зовнішньоекономічної діяльності та валютного контролю, агентів валютного контролю про одержання додаткових матеріалів (інформації).

У разі наявності в Мінекономіки інших матеріалів (інформації) щодо діяльності суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб'єктів господарської діяльності, до яких СБУ пропонується застосувати (скасувати, змінити вид, тимчасово зупинити дію) спеціальних санкцій, то ці матеріали долучаються до матеріалів про застосування (скасування, зміну виду, тимчасового зупинення дії) спеціальних санкцій і розглядаються разом з поданням при прийнятті остаточного рішення. Остаточне рішення щодо доцільності офіційного попередження про можливість застосування спеціальних санкцій, застосування індивідуального режиму ліцензування чи тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності, скасування (зміни виду, тимчасового зупинення дії) спеціальних санкцій приймається Мінекономіки на підставі матеріалів, отриманих разом із поданням, та інформації, яка наявна в Мінекономіки.

Відповідно до пунктів 4.3;4.4;4.5 Положення про порядок застосування до субєктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних субєктів господарської діяльності спеціальних санкцій, затвердженим наказом Мінекономіки від 17.04.2000 р. № 52. відповідальність за недостовірність інформації, зазначеної в поданнях, щодо застосування (скасування, зміни виду, тимчасового зупинення дії) санкцій, на підставі яких видаються відповідні накази Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, несе ініціатор подання у порядку, передбаченому законом.

У разі наявності в Міністерстві інших матеріалів (інформації) щодо діяльності суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, до яких пропонується застосувати (скасувати, змінити вид, тимчасового зупинення дії) санкції, то ці матеріали долучаються до матеріалів про застосування (скасування, зміну виду, тимчасового зупинення дії) санкцій і розглядаються разом з поданням при прийнятті остаточного рішення.

Відділом контролю у сфері зовнішньоекономічної діяльності для додаткового вивчення діяльності суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності можуть залучатися фахівці та використовуватися матеріали інших структурних підрозділів

Міністерства, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (за згодою).

Відповідно до пункту 4.56 Положення після опрацювання всіх документів (інформації) відділом контролю у сфері зовнішньоекономічної діяльності готується проект наказу, який вноситься на розгляд Міністру чи іншій уповноваженій ним посадовій особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, у встановленому порядку.

Як встановлено судом Служба безпеки України звернулась до Міністерства економічного розвитку з поданнями від 13.09.2016 № 2/4/3-31369 та від 19.11.2016 №2/4/3-39641 (а.с. 66,70) щодо застосування спеціальної санкції - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності до позивача.

У наведених вище поданнях зазначено, що ПАТ «Інгул» на адресу ВАТ «Електроприбор» ( м. Воронеж, Російська Федерація ) у 2014 році були відвантажені трансформатори ТПП40-115-400В,ТПП58-115-400, ТПП59-115-400В,ТПП62-115-400,ТПП75-115-400,ТПП211-115-400,ТПП218-115-400, ТПП-218-115-400В,ТПП228-115-400,ТПП-228-115-400В.

Основною сферою діяльності ВАТ "Електроприбор" є виготовлення окремих систем автоматизованого керування, що використовуються в авіаційній та ракетній техніці.

Відповідно до листа управління військово-технічного співробітництва та експертного контролю Міністерства оборони України дані види трансформаторів використовуються у військовій сфері. Міністерство оборони вважає, що зазначені трансформатори відносяться до позиції ML11 Списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному експортному контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 р. № 1807.

Крім цього, за даними державного підприємства "НАРП" дані трансформатори використовуються у складі прицільно-навігаційного комплексу фронтових бомбардувальників Су-24М. У поданнях містилася пропозиція відповідачу розглянути питання щодо застосування до позивача спеціальної санкції у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності.

На підставі наведених подань Міністерства економічного розвитку з поданнями винесені спірні рішення.

Колегія суддів вважає, що оскаржувані накази винесені правомірно, оскільки подання Служби безпеки України містять всі необхідні дані, яки передбачені статтею 37 Закону України 16 квітня 1991 року N 959-XII "Про зовнішньоекономічну діяльність", а відповідач провів належне розслідування виявлених фактів у розумінні статі 23 Закону №549-IV

Так, відповідно до статі 1 Закону №549-IV товари військового призначення в сукупності чи окремо - це:

вироби військового призначення - озброєння, боєприпаси, військова та спеціальна техніка, спеціальні комплектуючі вироби для їх виробництва, вибухові речовини, а також матеріали та обладнання, спеціально призначені для розроблення, виробництва або використання зазначених виробів;

послуги військового призначення - надання іноземним юридичним чи фізичним особам в Україні або за її межами послуг, у тому числі посередницьких (брокерських), у сфері розроблення, виробництва, будівництва, складання, випробування, ремонту, технічного обслуговування, модифікації, модернізації, експлуатації, управління, демілітаризації, знищення, збуту, зберігання, виявлення, ідентифікації, придбання або використання виробів чи технологій військового призначення, а також надання зазначеним юридичним особам іноземної держави чи її представникам або іноземцям послуг з фінансування таких робіт;

технології військового призначення - спеціальна інформація в будь-якій формі (за винятком загальнодоступної інформації), необхідна для розроблення, виробництва або використання виробів військового призначення та надання послуг військового призначення. Ця інформація може надаватися у формі технічних даних або технічної допомоги:

технічні дані - проекти, плани, креслення, схеми, діаграми, моделі, формули, специфікації, програмне забезпечення, посібники та інструкції, розміщені на папері або інших, у тому числі й електронних, носіях інформації;

технічна допомога - проведення інструктажів, надання консультацій, здійснення заходів з метою підвищення кваліфікації, навчання, практичного освоєння методів роботи;

базові технології - технології, які визначають принцип роботи і використання техніки, та елементи технологій, без яких військова техніка не може бути створена і використана;

товари подвійного використання - окремі види виробів, обладнання, матеріалів, програмного забезпечення і технологій, спеціально не призначені для військового використання, а також послуги (технічна допомога), пов'язані з ними, які, крім цивільного призначення, можуть бути використані у військових або терористичних цілях чи для розроблення, виробництва, використання товарів військового призначення, зброї масового знищення, засобів доставки зазначеної зброї чи ядерних вибухових пристроїв, у тому числі окремі види ядерних матеріалів, хімічних речовин, бактеріологічних, біологічних та токсичних препаратів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України;

З огляду на викладене, колегія суддів звертає увагу на те, що, отримавши в установленому порядку інформацію про порушення ТОВ «Інгул» вимог законодавства про зовнішньоекономічну діяльність, СБУ відповідно до викладених вище правових норм та в межах повноважень звернулось до Мінекономрозвитку України з відповідним поданням щодо застосування до позивача спеціальної санкції - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності, а Мінекономрозвитку України як центральний орган виконавчої влади з питань економічної політики, розглянувши відповідне подання правомірно обґрунтував підстави для застосування відповідних санкцій до суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності.

При цьому колегія суддів, вирішуючи спірне питання щодо статусу контрагента позивача, дослідила офіційний сайт ВАТ «Електроприбор» ( м. Воронеж, Російська Федерація ), в якому міститься офіційне повідомлення, що завод є виробником авіаційного обладнання для всіх видів літаючих апаратів цивільного та воєнного призначення.

Зазначену інформацію із офіційного сайту ВАТ «Електроприбор» ( м. Воронеж, Російська Федерація колегія суддів визнає як обставину, визнану судом загальновідомою, та такою, що не потребує доказуванню.

Врахувавши наведене колегія суддів погоджується із висновком управління військово-технічного співробітництва та експортного контролю Міністерства оборони України від 08.06.2016 року №297/2/1196Є, згідно якого зазначені трансформатори відносяться до позиції МL11 Списку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному експортному контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 р. № 1807.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відхилення доказу, а саме: посилання Служби безпеки України на листи управління військово-технічного співробітництва та експертного контролю Міністерства оборони України та державного підприємства "НАРП", з посиланням на те , що вони містять лише вказівку на те, що трансформатори можуть бути використані як у військовій промисловості так й в інших цілях, оскільки відповідач застосував даний доказ , у сукупності з іншими даними та їх взаємному звязку.

Не може погодитись суд апеляційної інстанції і з тим висновком суду першої інстанції, що СБУ не надала доказів того, що поставлені саме позивачем трансформатори використані ВАТ "Электроприбор" саме в авіаційній та ракетній техніці, а не в цивільних цілях, оскільки ця інформація виключно із Інтернет джерел.

Так, відповідно до статі 24 Закону України «Про службу безпеки України» від 25 березня 1992 року N 2229-XII Служба безпеки України відповідно до своїх основних завдань зобов'язана здійснювати інформаційно-аналітичну роботу в інтересах ефективного проведення органами державної влади та управління України внутрішньої і зовнішньої діяльності, вирішення проблем оборони, соціально-економічного будівництва, науково-технічного прогресу, екології та інших питань, пов'язаних з національною безпекою України.

Згідно статі 6 Закону України «Про контррозвідувальну діяльність» Служба безпеки України виконує завдання , зокрема, щодо контр розвідувального забезпечення економічного, інформаційного науково-технічного потенціалу оборонно-промислового і транспортних комплексів та їх обєктів.

Згідно статті 1 Закону України «Про телекомунікації» від 18 листопада 2003 року № 1280-IV Інтернет - всесвітня інформаційна система загального доступу, яка логічно звязана глобальним адресним простором та базується на Інтернет-протоколі, визначеному міжнародними стандартами.

Відповідно до статі 1 Закону УКраїни «Про авторське право і суміжні права» веб-сайт сукупність даних , електронної (цифрової) інформації , інших обєктів авторського права і (або0 суміжних прав тощо, повязаних між собою і структурованих у межах адреси веб-сайту і (або) облікового запису власника цього веб-сайту, доступ до яких здійснюється через адресу мережі Інтернет, що може складатися з доменного імені записів про каталоги або виклики і (або) числової адреси за Інтернет-протколом.

Отже, аналіз інформації , у тому числі із мережі Інтернет є обовязком Служби безпеки України з метою здійснення інформаційно-аналітичної роботи в інтересах ефективного проведення органами державної влади та управління України внутрішньої і зовнішньої діяльності, вирішення проблем оборони, соціально-економічного будівництва та інших питань, пов'язаних з національною безпекою України.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до присів статі 14 Закону №549-IV з метою забезпечення виконання вимог законодавства в галузі державного експортного контролю на всіх етапах здійснення міжнародних передач товарів суб'єкт здійснення міжнародних передач товарів створює систему внутрішньофірмового експортного контролю згідно з рекомендаціями спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань державного експортного контролю, який сприяє створенню такої системи і надає цьому суб'єкту інформаційно-методичну допомогу.

Створення системи внутрішньофірмового експортного контролю є обов'язковим для суб'єкта здійснення міжнародних передач товарів, який має намір отримати від Кабінету Міністрів України повноваження на право здійснення експорту, імпорту товарів військового призначення та товарів, які містять відомості, що становлять державну таємницю, або в разі, коли цей суб'єкт має намір отримати генеральний чи відкритий дозвіл або висновок.

Натомість позивач таких висновків власної системи внутрішньофірмового експортного контролю на спростування висновків відповідачів не надав.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідачі надали суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Інгул" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись ст. 202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позов слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Служби безпеки України задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2017 року у справі 814/739/17 скасувати .

Ухвалити у справі у справі 814/739/17 нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду 20 листопада 2017 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: В.Л. Романішин