Справа № 644/5634/16-а
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017 р.Справа № 644/5634/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Катунова В.В.

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.10.2017р. по справі № 644/5634/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Харківської міської ради

про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом Виконавчого комітету Харківської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.10.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду від 12.10.2017 р. та надати йому час на підготовку мирової угоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 14.11.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції керувався п. 4 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначивши, що позивач повторно не прибув у судове засідання, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце слухання справи.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у судове засідання без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Зазначена підстава кореспондує з частиною третьою статті 128 КАС України, згідно з якою у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

При вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави слід визначити: чи належним чином позивача повідомлено про судовий розгляд перший і другий раз; чи обидва рази були відсутні поважні причини неприбуття позивача або інформація про такі причини; чи відсутня заява позивача про розгляд справи за його відсутності.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, підставами для залишення позовної заяви без розгляду стало те, що позивач повторно не прибув у судове засідання без поважних причин.

Судовим розглядом встановлено, що справу призначено до судового розгляду на 11.09.2017, про дату, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином, проте, в судове засідання не прибув, доказів поважності неявки не надав.

Одночасно, як встановлено з матеріалів справи, 11.09.2017 позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з підготовкою мирової угоди.

Із матеріалів справи також вбачається, що фіксування судового засідання 11.09.2017 року не проводилось в порядку ч.1 ст.41 КАС України у зв'язку з неявкою сторін, про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку ( а.с.93).

У зв'язку з неявкою сторін розгляд справи призначено на 12.10.2017. Про цю дату, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення.

У судове засідання 12.10.2017 позивач не прибув, подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю додаткового часу на укладення мирової угоди.

Суд першої інстанції визнав причини неявки позивача неповажними, у зв'язку з чим залишив позовну заяву без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що в розглядуваній справі судом не надавалась оцінка поважності причин неприбуття позивача в судові засідання, призначені на 11.09.2017 , 12.10.2017, не з'ясовано наявності чи відсутності зловживання позивачем своїми процесуальними правами, затягування розгляду справи тощо, а тому, висновок суду про неприбуття позивача у судове засідання без поважних причин є передчасним.

Одночасно, суд першої інстанції повинен був врахувати, що позивачем неодноразово подавалось клопотання до суду про відкладення розгляду справи, що в свою чергу свідчить про те, що позивач не втратив процесуального інтересу до розгляду і вирішення судом поданого позову, що вказує на бажання позивача підтримувати заявлені позовні вимоги.

Також, колегія суддів звертає увагу, що у судові засідання призначені на 11.09.2017 , 12.10.2017, позивач не з'являвся, однак постійно повідомляв про причини своєї неявки, тому враховуючи таку активну участь позивачу під час розгляду справи, суд міг розглянути справу без участі позивача, а не застосовувати такий крайній захід як залишення позовної заяви без розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для застосування п.4 ч.1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд не мав і безпідставно залишив позовну заяву без розгляду .

Також, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що питання доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, зважаючи на викладене, з метою недопущення ситуації позбавлення особи права допуску до правосуддя, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що дану справу необхідно направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по суті.

Водночас не підлягає задоволенню вимога апеляційної скарги про надання позивачу часу на підготовку мирової угоди з відповідачем, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін; 2) змінити ухвалу суду; 3) скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду; 4) скасувати ухвалу суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі; 5) визнати ухвалу суду нечинною і закрити провадження у справі; 6) скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу.

Тобто, скасовуючи процесуальну ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд не має повноважень розглядати справу по суті замість суду першої інстанції.

Викладене свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме п.4 ч.1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.10.2017р. по справі № 644/5634/16-а скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Харківської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії направити до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Бершов Г.Є. Ральченко І.М.
Повний текст ухвали виготовлений 20.11.2017 р.