Справа № 820/3627/17
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

22 листопада 2017 р. № 820/3627/17

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мельников Р.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, дата народження - 05.06.1967) на користь Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова заборгованість зі сплати страхових внесків за період з 01.01.2010 по 31.12.2010 у сумі 881 грн. 34 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 була взята на облік в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова як фізична особа - підприємець платник страхового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. За період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати страхових внесків у період ведення підприємницької діяльності становить 881,34 грн. та в самостійному порядку відповідачем сплачена не була.

Адміністративна справа розглядається в порядку скороченого провадження на підставі статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копія ухвали про відкриття скороченого провадження від 26.09.2017 року була надіслана відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак до суду повернувся конверт із судовими документами з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання".

Суд зазначає, що відповідно до приписів ч.11 ст. 35 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

У десятиденний строк з дня одержання копії ухвали про відкриття скороченого провадження відповідачем не надано до суду заперечення проти позову.

Враховуючи вище зазначене, відповідач належним чином повідомлений про наслідки неподання до суду заперечення проти позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова як фізична особа-підприємець - платник страхового збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV в редакції, чинній станом на 2010 рік, а саме на момент виникнення заборгованості (далі Закон України №1058-IV) платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, зокрема, підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Пунктом 6 частини 2 статті 17 Закону України №1058-ІV передбачено, що страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески до Пенсійного фонду згідно з діючими нормами Закону України №1058-IV та Інструкцією затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» від 19 грудня 2003 року №21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за №64/8663 в редакції, чинній станом на 2010 рік, а саме на момент виникнення заборгованості.

Так, відповідачем до Управління Пенсійного фонду подано звіт за 2010 рік, у якому самостійно нараховано внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування фізичними особами суб'єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований податок) в розмірі 1846,80 грн. Відповідачем зараховано частину від фіксованого патенту 10 % - 108,00 грн. та самостійно сплачено відповідачем - 857,46 грн. Таким чином, сума заборгованості зі сплати страхових внесків у період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року становить 881,34 грн.

Вказаний факт також підтверджується наявною в матеріалах справи карткою особового рахунку страхувальника та розрахунком суми позову.

Статтею 20 Закону України №1058-IV, яка визначає порядок обчислення та сплати страхових внесків, передбачено, що страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану підприємства.

У встановлений законом строк відповідач страхові внески не сплатив, внаслідок чого утворилася заборгованість перед Пенсійним фондом у сумі 881,34 грн.

Згідно з пунктом 2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №8-2 від 30 квітня 2002 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2002 року за №442/6730, одним з основних завдань управління є облік платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, збирання та акумулювання в районі (місті) внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших коштів, призначених для пенсійного забезпечення, ведення їх обліку, призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, ефективне та цільове використання коштів Фонду, інших коштів, призначених для виплати пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, удосконалення методів фінансового планування, звітності та системи контролю за витрачанням коштів, призначених для пенсійного забезпечення, забезпечення функціонування в районі (місті) системи персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ст.106 Закону України №1058-IV суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у визначені строки вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків, орган Пенсійного фонду має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки, строки давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Відповідно до п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" суми внесків, нарахованих на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, та суми нарахованого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування до 1 січня 2004 року, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, не сплачені станом на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року (абз.4 п.7); стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється (абз.5 п.7); на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом (абз.6 п.7).

На підставі ч.3 ст.106 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" територіальні органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату, після отримання якої страхувальник зобовязаний протягом десяти робочих днів сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки (абз.8 ч.3 ст.106 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування").

Окрім того, суд зазначає, що у справах про стягнення боргу предметом доказування мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов'язує можливість стягнення боргу у судовому порядку, встановлення факту його сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 31.05.2016 року по справі №822/2125/15 (К/800/47437/15).

Також, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців вбачається, що діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 припинено, що підтверджується записом № 4031770 від 30.01.2017 року.

Водночас, відповідно до ст.52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Таким чином, у контексті розуміння ст.52 ЦК України ФОП відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

В постанові Верховного суду України від 04.12.2013 року по справі №6-125цс13 зазначено, що однією з особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи її зобов'язання не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Приймаючи до уваги, що відповідачем самостійно визначено розмір страхових внесків за період 01.01.2010 року по 31.12.2010 року, суд встановив, що заборгованість відповідача зі сплати страхових внесків перед Управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на день розгляду справи сплачена не була, а отже підлягає стягненню у судовому порядку та складає 881,34 грн.

Доказу сплати відповідачем вказаної заборгованості у самостійному порядку матеріали справи не містять.

З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись статтями 158-163, 183-2, 186, 254, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (61144, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, дата народження - 05.06.1967) на користь Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 22-Б, ) заборгованість зі сплати страхових внесків за період з 01.01.2010 по 31.12.2010 у сумі 881 (вісімсот вісімдесят одна) грн. 34 коп.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.В. Мельников