Справа № 263/3783/17
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кір'якова Н.П.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року справа №263/3783/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Сіваченка І.В., Чебанова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 вересня 2017 р. у справі № 263/3783/17 (головуючий І інстанції Кір'якова Н.П. ) за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі-позивач, апелянт) звернувся до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області (далі відповідач) в якому просив визнати дії відповідача незаконними, зобов'язати відповідача провести призначення пенсії за віком з 06.06.2016 року у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», стягнути з відповідача заборгованість пенсійних витрат з 06.06.2016 року, а також виплатити заборгованість, що буде накопичуватися з дня подання адміністративного позову до суду та стягнути витрати пов'язані з розглядом справи.

Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 вересня 2017 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - було відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що для зарахування періоду роботи до страхового стажу необхідною та обов'язковою умовою є сплата страхових внесків за вказаний період, які у позивача відсутні.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим зазначене рішення підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що єдиним документом який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя №796 ОСОБА_2 було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України №1058 за відсутності необхідного страхового стажу.

Рішенням Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя №872 від 15.12.2016 року ОСОБА_2 повторно було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України №1058 за відсутності необхідного страхового стажу, оскільки загальний страховий стаж ОСОБА_2 згідно наданих документів складає 13 років 06 місяців 27 днів та зазначили, що врахувати стаж роботи ОСОБА_2 з 02.10.1992 року по 31.12.1998 року не має законних підстав.

Не погодившись з вказаним рішенням позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Спірним питанням у даній справі є не зарахування УПФУ стажу роботи ОСОБА_2 за період з 02.10.1992 року по 31.12.1998 року на посаді директора фірми «Спецавтоматика».

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно п. 6 ч. 1 сі. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійною забезпечення, засади регулювання прані і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства, виховання, освіти, культури і охорони здоров'я та екологічної безпеки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається пенсія за віком.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як убачається з трудової книжки ОСОБА_2 у період з 02.10.1992 року по 30.06.2007 року працював директором фірми «Спецавтоматика» (а.с.7-8), а тому колегія суддів вважає, що відповідач не зарахувавши період роботи з 02.10.1992 року по 31.12.1998 року діяв поза межами закону.

Крім того, аналогічні положення закріплене і в Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637, в п.1 якого зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Зазначені довідки були надані позивачем (а.с.20-21)

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637(далі - Порядок № 637). За пунктом 20 цього Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно п.2 вказаного Порядку, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонд) на підставі показань свідків.

При цьому даний порядок підтвердження трудового стажу є обовязковим в разі відсутності в трудовій книжці відомостей про роботу, але в трудовій книжці позивача є необхідні записи за спірний період, які завірені печаткою підприємства та підтверджені довідками. Даний порядок не вимагає будь-який інших підтверджень.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що відповідачем безпідставно не було враховано до страхового стажу період з 02.10.1992 року по 31.12.1998 року, з урахуванням якого позивач має більше ніж 15 років такого стажу, який дає йому право на призначення пенсії за віком.

Вирішуючи питання з якої дати призначати пенсію, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звертався до суду за захистом своїх прав 06 червня 2016 року та 2 листопада 2016 року. При цьому довідку з місця роботи за спірний період з 02.10.1992 року по 31.12.1998 року яка є підставою для врахування цього періоду позивач надав саме з 2 листопада 2016 року.

При таких обставинах колегія суддів вважає необхідним що з урахуванням звернення позивача 2 листопада 2016 року повинна бути призначена пенсія.

Пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України встановлено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при прийнятті рішення порушив норми матеріального права, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до положень ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 вересня 2017 р. у справі № 263/3783/17 - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12 вересня 2017 р. у справі № 263/3783/17- скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області щодо відмови у призначенні пенсії за віком.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя Донецької області провести призначення пенсії за віком ОСОБА_2 з 02.11.2016 року у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», та стягнути з відповідача заборгованість пенсійних виплат з 02.06.2016 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя Донецької області () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704 грн. (сімсот чотири) .

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В.Сіваченко

ОСОБА_3