Справа № 813/4006/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року справа № 813/4006/17

Головуючого cудді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Б.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Регно Італія УА" до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

03 листопада 2017 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Регно Італія УА" (далі ТзОВ "Регно Італія УА", позивач) до Головного управління ДФС у Львівській області (далі ГУ ДФС у Львівській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 26.10.2017 року.

Ухвалою судді від 06.11.2017 року відкрито провадження у справі. Хід розгляду справи відображений в ухвалах суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що не погоджується з висновками перевірки про несвоєчасне подання позивачем звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі за липень 2017 року. В супереч вказаним висновкам позивач наголошує, що ним вчасно було направлено до органів ДФС звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі за липень 2017 року, що підтверджується повідомленням про отримання звіту від 09.08.2017 року. Тому, на переконання позивача жодних підстав для винесення оскаржуваного податкового повідомлення рішення у відповідача не було.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила. Зазначила, що позивачем було несвоєчасно подано до органів ДФС звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі за липень 2017 року, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". У зв'язку з чим, відповідачем було винесено оскаржуване податкове повідомлення рішення. Враховуючи наведене, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ТзОВ "Регно Італія УА", , знаходиться за адресою: 79039, м. Львів, вул. Луцького, 14.

З матеріалів справи вбачається, що 09.08.2017 року позивачем через єдине вікно подання електронних документів ДФС України направлено звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за липень 2017 року.

Граничним терміном подання звіту було 09.08.2017 року.

Вказаний звіт було доставлено на поштову скриньку ДФС 09.08.2017 року о 19:30 год., що підтверджується повідомленням про отримання звітності.

11.10.2017 року ГУ ДФС у Львівській області було проведено камеральну перевірку про неподання чи несвоєчасне подання звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі за липень 2017 року ТзОВ "Регно Італія УА".

За результатами перевірки складено акт від 11.10.2017 року № 13/870/13-01-40-00/39200881.

Проведеною перевіркою встановлено порушення ч. 3 ст. 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

За наслідками проведеної перевірки та на підставі акта ГУ ДФС у Львівській області винесло податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 26.10.2017 року.

Не погоджуючись із винесеним податкових повідомленням рішенням, позивач звернувся до суду.

Суд при вирішенні даної адміністративної справи виходив з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України (надалі ПК України), Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та іншими нормативно правовими актами.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За правилами пп. 75.1.1. п. 75.1. ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Згідно із приписами ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає, що контролюючий орган має право проводити камеральні перевірки про неподання чи несвоєчасне подання звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв у оптовій мережі.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Частиною 3 цієї статті передбачено, суб'єкти господарювання, які отримали ліцензії на виробництво та/або оптову торгівлю спиртом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та здійснюють таку діяльність та/або експорт, імпорт зазначеної продукції, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

Щодо можливості накладення контролюючим органом штрафних санкцій за порушення строку подання звіту, суд зазначає, що відповідальність за таке порушення передбачена ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Так, відповідно до абз. 19 ч. 2 ст. 17 цього Закону, за неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, - у розмірі 17000 гривень.

Підпунктом 54.3.3. п. 54.3 ст. 54 ПК України згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Як уже зазначалося, в ч. 3 ст. 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" законодавець чітко встановив обов'язок суб'єкта господарювання подати звіт до 10 числа наступного місяця.

Тобто граничним терміном подання такого звіту є 09 число місяця.

Аналізуючи наведені норми законодавства та фактичні обставини справи, суд дійшов переконання, що позивач виконав покладений на нього обов'язок подання до органу, що видав ліцензію, звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за липень 2017 року, що передбачається ч. 3 ст. 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".

Вказане підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про отримання звітності, з якого вбачається, що звіт позивача, що був надісланий з Єдиного вікна подання електронних документів ДФС України був доставлений в поштову скриньку ДФС України 09.08.2017 року, тобто у встановлений законодавством строк.

Щодо покликання представника відповідача на квитанцію № 1, як на доказ невчасного подання звіту, суд зазначає, що квитанція засвідчує факт доставки звіту до центрального рівня ДФС України, проте факт отримання органами ДФС звіту від позивача підтверджується повідомленням про отримання звітності від 09.08.2017 року.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність порушень позивачем строків подання звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за липень 2017 року, про які зазначав відповідач у висновках акту перевірки.

У зв'язку з цим, суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків відповідача про невчасне подання звіту, а відтак і про протиправність винесеного за результатами таких висновків податкового повідомлення рішення.

Крім того, згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем при винесенні щодо позивача оскаржуваного податкового повідомлення рішення дотримані були не в повній мірі, що, в свою чергу, зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник відповідача в судовому засіданні правомірності оскаржуваного податкового повідомлення рішення суду не довів.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

На думку суду, в даному випадку суб'єктом владних повноважень порушено принцип юридичної визначеності, який є невід'ємним елементом принципу правової держави та верховенства права. На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п.74, від 20.05.2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п.37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах ("Онер'їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п.119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорваті", п.74).

Враховуючи усе вищенаведене, суд погоджується з твердженням позивача про відсутність у відповідача правових підстав для винесення оскаржуваного податкового повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 26.10.2017 року.

У зв'язку з чим, дійшов висновку позовні вимоги задовольнити повністю.

Оскільки позивачем документально підтверджено сплату судового збору в сумі 1600,00 грн., такі судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, слід стягнути з бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-71, 72, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Львівській області № НОМЕР_1 від 26.10.2017 року.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області (, місцезнаходження: 79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Регно Італія УА" (, місцезнаходження: 79039, м. Львів, вул. О. Луцького, 14) 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 23 листопада 2017 року.