Справа № 523/11927/14-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 листопада 2017 року м. Київ К/800/20989/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Панком-Юн» про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 26 червня 2017 року касаційну скаргу залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, а особі, яка її подала, надано строк для усунення вказаних недоліків.

У визначений строк недоліки усунуто.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 квітня 2017 року апеляційну скаргу Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 9 лютого 2016 року залишено без руху та надано відповідачу строк тридцять днів з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме - наведення відповідачем інших поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження та надання інших доказів, що підтверджують поважність причин пропуску цього строку.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, апеляційний суд виходив з того, що відповідач звернувся із апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції повторно, при цьому попередню апеляційну скаргу повернуто апелянту у зв'язку із не усуненням останнім недоліків апеляційної скарги, вказаних в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, а саме - відповідачем до суду не було надано документ про сплату судового збору. При цьому звертаючись до суду апеляційної інстанції повторно, відповідач зазначив як єдину поважну причину пропуску строку - набрання з 1 січня 2017 року чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VII, яким частину 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» доповнено пунктом 18 про звільнення Пенсійного фонду України та його органів від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 7 квітня 2017 року відповідачем до апеляційного суду подано інше клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого відповідач посилався на те, що кошторисом управління Пенсійного фонду на січень - грудень 2016 року не було передбачено коштів на сплату судового збору. Поряд з цим, відповідач посилається на аналогічні доводи, викладені ним у попередній заяві про поновлення строку та стверджує, що з 1 січня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VII, яким частину 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» доповнено пунктом 18 та звільнено Пенсійний фонд України та його органи від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а тому відповідач має право на звернення до суду із апеляційною скаргою повторно.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі частини 4 статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки доводи, викладені у повторно поданій заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, є неповажними та недостатніми.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відсутність бюджетного фінансування не надає суб'єкту владних повноважень право в будь-який необмежений час після сплину строку на апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що оскаржуване судове рішення ухвалено в лютому 2016 року, проте апеляційна скарга повторно подана відповідачем у березні 2017 року, тобто з моменту ухвалення судового рішення і до моменту його оскарження повторно минув майже рік. При цьому не має підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, так як відповідачем не надано належних доказів щодо неможливості своєчасного подання апеляційної скарги.

Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

У касаційній скарзі Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі посилається на те, що відповідно до частини 1, 2 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», прийнятим Верховною Радою України 22 травня 2015 року, скасовувались з 1 вересня 2015 року пільги Пенсійного фонду України та його органів по сплаті судового збору, проте постановою Кабінету Міністрів України від 10 березня 2016 року №190, якою затверджено бюджет Пенсійного фонду України на 2016 рік, видатки на сплату судового збору передбачені не були, а нормами частини 2 статті 72 та частини 2 статті 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, а використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом забороняється.

Також відповідач посилається на те, що напротязі 2016 року відповідач не мав можливості скористатись своїм правом на апеляційне оскарження у зв'язку із відсутністю видатків на сплату судового збору. Проте оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII Пенсійний фонд України та його органи від сплати судового збору звільнені з 1 січня 2017 року відповідач вважає, що з цих підстав має право на звернення до суду апеляційної інстанції повторно у зв'язку із зміною норм у законодавстві.

Проте із вказаними доводами Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі погодитись не можна з огляду на те, що доводи скаржника фактично зводяться до неможливості сплати ним судового збору, відсутності відповідного бюджетного призначення, а також викладення інформації про формування та використання коштів Пенсійного фонду України, проте вказані доводи відповідача стосуються законодавчого не врегулювання виділення коштів органам Пенсійного фонду для сплати судового збору державою, що не може слугувати поважною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження. В подальшому законодавцем внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» відповідно до яких з 1 січня 2017 року Пенсійний фонд України та його територіальні органи були звільнені від сплати судового збору, проте у 2016 році такий обов'язок був закріплений у Законі України «Про судовий збір» та підлягав обов'язковому виконанню.

Крім того, відповідач звільнений від сплати судового збору з 1 січня 2017 року, проте із апеляційною скаргою повторно звернувся лише 30 березня 2017 року. Підстав неможливості реалізувати своє право на апеляційне оскарження з 1 січня 2017 року по 30 березня 2017 року відповідачем не наведено, а тому суд апеляційної інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у відкритті апеляційного оскарження згідно частини 4 статті 189 КАС України.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» встановлено, що якщо строки на ординарне апеляційне оскарження поновлені зі спливом значного періоду часу та з підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито, то таке рішення може порушувати принцип юридичної визначеності.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що апеляційний суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Панком-Юн» про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець