Справа № 459/2058/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10427/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Сокальського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 18 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сокальського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання протиправними дій та зобов»язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Сокальського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області (далі Сокальське ОУПФУ), в якому просила рішення відповідача від 02.08.2017 року про відмову у поновлені виплати пенсії за віком визнати незаконним; зобов»язати відповідача поновити, нарахувати та виплачувати їй пенсію за віком з 02 листопада 2009 року (з дня публікації Рішення Конституційного Суду України).

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що позивачу, згідно довідки за №3903/1-4 від 14.10.2005 року Управління праці та соціального захисту населення починаючи з 02.03.1992 року було призначено пенсію за віком, яку вона отримувала кожного місяця, про що також стверджує і відповідач у своєму рішенні від 02.08.2017 року про відмову у поновлені виплати пенсії за віком. До виїзду на постійне місце проживання в Німеччину вона була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (Пушкіна) 14, Львівська область. У зв»язку із виїздом на постійне місце проживання за кордон, Управлінням пенсійного фонду України в м. Червонограді Львівської області припинило виплату пенсії та знято її в 1995-1996 роках з пенсійного обліку. 09 жовтня 2013 року відповідач надіслав лист за №128/м-2, який вона отримала 17.10.2013 року і яким їй було відмовлено у поновленні та перерахунку пенсії у зв»язку із зміною місця проживання, а саме виїзд на постійне місце проживання в Німеччину. В липні 2017 року вона черговий раз звернулась до відповідача, але їй знову було відмовлено у поновлені виплати пенсії за віком у зв»язку із тим що вона змінила місце проживання виїхавши за кордон. Дану відмову вважає незаконною, так як Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009 положення частини 2 статті 49 та статті 51 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV), які надавали право територіальним органам Пенсійного фонду припиняти виплату пенсії на весь час проживання пенсіонера за кордоном, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). При цьому, в Рішенні Конституційним Судом зазначено, що право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов»язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава відповідно до конституційних принципів зобов»язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами. Положення статтей Закону №1058- IV, на які посилається відповідач як на підставу відмови у поновленні виплати пенсії, також не є перешкодою для реалізації нею права на одержання призначеної пенсії.

Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 18 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним рішення Сокальського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області від 02.08.2017 року про відмову у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1; зобов»язано Сокальське об»єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області поновити, нарахувати та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 02.08.2017 року; в задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, Сокальське ОУПФУ оскаржило її в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону №1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від»їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням №25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов»язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов»язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

Крім цього, слід зауважити, що відповідно до статті 2 Закону України «Про громадянство України» якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

На підставі наведеного слід зробити висновок, що з дня набрання чинності Рішенням №25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права ОСОБА_1 на виплату їй пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень Закону №1058-ІV. Отже, з цього часу управління мало відновити виплату пенсії ОСОБА_1, яка виїхала на постійне місце проживання за кордон.

Оскільки управлінням не було поновлено позивачу виплату пенсії з дати набрання чинності Рішенням №25-рп/2009, то відповідно даний спір має вирішуватися з урахуванням статей 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із розглядуваним позовом, відсутність поважних причин для поновлення строку, колегія суддів дійшла висновку про те, що частину позовних вимог позивача за період з 02.11.2009 року по 07.02.2017 року включно слід залишити без розгляду.

За наведених обставин колегія суддів робить висновок про те, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню за період з 08.02.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору помилково встановив фактичні обставини справи та надав їм не належну правову оцінку через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сокальського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області задовольнити частково, постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 18 вересня 2017 року у справі №459/2058/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення Сокальського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області від 02.08.2017 року про відмову у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1.

Зобов»язати Сокальське об»єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області поновити, нарахувати та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 з 08 лютого 2017 року.

Адміністративний позов в частині поновлення, нарахування та виплати пенсії за період з 02 листопада 2009 року по 07 лютого 2017 року залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

ОСОБА_2

Повний текст постанови виготовлено та підписано 23.11.2017 року.