Справа № 264/2807/17
Суддя: Іванченко А. М.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/2807/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2017 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А.М. при секретарі Солонській Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради Донецької області про визнання протиправними дії та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Іллічівського районного суду м.Маріуполя з адміністративним позовом до ОСОБА_2 соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради Донецької області, в якому просила: визнати протиправними дії ОСОБА_2 щодо відмови в призначені їй допомоги при народженні дитини по заяві від 09 березня 2017 року та зобовязати управління призначити їй допомогу при народженні дитини. В обґрунтування позову зазначила, що вона разом з чоловіком та дитиною, яка народилася 28 березня 2016 року у м. Маріуполі, є внутрішньо переміщеними особами та взяті на облік в ОСОБА_2 соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради. До травня 2016 року її родина не зверталася до управління за призначенням яких-небудь допомог внутрішньо переміщеним особам. У травні 2016 року вона подала до управління заяву про отримання допомоги по народженню дитини, а через установу Ощадбанку заяву про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеної особи. До жовтня 2016 року за її заявами вона не отримувала відповідей а ні письмово, а ні по телефону, тому звернулася особисто до відповідача за інформацією. Виявилося, що вона у заяві зазначила народну назву вулиці, а не поштову, у звязку з чим вся її родина змінила довідки про взяття на облік ВПО з зазначенням вірної адреси. Заяви про призначення обох видів допомоги вона також подала заново. У листопаді 2016 року їх місце перебування було перевірене представниками відповідача, відповідно по кожному з видів заявлених вимог, та складені два акти обстеження побутових умов. Наприкінці грудня 2016 року вона знову навідалася до управління з запитом щодо прийнятих рішень, на що була дана відповідь, що усе гаразд і їй потрібно очікувати адресну допомогу та допомогу при народженні дитини, але офіційних листів або довідок про прийняті рішення вона не отримала. 19 січня 2017 року вона отримала першу суму допомоги у розмірі 4 564,96 грн., 18 березня 2017 року у розмірі 898,26 грн.. Судячи з розміру надходження вона вирішила, що це адресна допомога, але про прийняте рішення управління, щодо допомоги по народженню дитини, вона так і не знала, тому у березні 2017 року знову звернулась до відповідача з цим питанням і їй повідомили, що справа втрачена, будуть шукати, рекомендували знову подати заяву. 09 березня 2017 року вона в третє подала заяву з документами на призначення допомоги по народженню дитини. Йшов час, на адресу її місця проживання ніхто не приходив для складання акту обстеження та підтвердження факту проживання, у звязку з чим вона звернулася до відповідача та просила надати відповіді щодо прийнятих рішень по її заявах про виплату адресної допомоги, допомоги по народженню дитини, також просила надати їх копії. 27 квітня 2017 року вона отримала листа відповідача №П-7659-54-1.2.7,з якого дізналася, що 10 квітня 2017 року комісія прийняла рішення про відмову в призначенні допомоги по народженні дитини на підставі даних Прикордонної служби, а рішенням від 20 квітня 2017 року її довідка внутрішньо переміщеної особи скасована на підставі пп.3 п. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщенних осіб». Зазначені рішення відповідача вважає необґрунтованими, незаконними і неправомірними, а також такими, що порушують її права, тому вимушена була звернутися з зазначеним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просила задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради ОСОБА_3, діюча на підставі довіреності, позов ОСОБА_1 не визнала, вважає його необґрунтованим та просила відмовити у його задоволенні у повному обсязі та пояснила, що 11 липня 2016 року позивач вперше звернулася до управління з заявою про призначення їй державної допомоги при народженні дитини на першу дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В своїй заяві вона вказала адресу мешкання: м. Маріуполь, пров. Охотничий, 3. На час звернення до управління, порядок щодо здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» для призначення (відновлення) соціальних виплат управління проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування таких осіб. За результатами проведення перевірки складається акт обстеження матеріально- побутових умов сімї, а рішення про призначення (відмову) будь-якого виду державної допомоги приймає комісія з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Згідно акту від 18 липня 2016 року №844 на момент перевірки нікого вдома не було і тому за вказаною позивачкою адресою було залишено виклик. В установлені законодавством терміни згідно рішення комісії від 22 липня 2016 року №01/05-97 в призначені допомоги при народженні дитини їй було відмовлено. При прийомі документів позивачеві було видано відривний талон від заяви, а також було розяснено, що повідомлення про призначення (відмову) допомоги при народженні дитини через 10 днів вона зможе отримати у інформатора в кабінет №1.

Вдруге, за призначення допомоги державної допомоги, при народженні дитини позивачка звернулася 09 березня 2017 року. Принцип призначення допомоги залишився без змін, але на момент звернення було зясовано, що за даними Державної прикордонної служби України позивачка була відсутня за межами України з 27 серпня 2016 року до 09 листопада 2016 року (74 дні). При розгляді на комісії від 10 квітня 2017 року питання, щодо призначення позивачці державної допомоги при народженні дитини було розглянуто пояснення, яке вона надала про її відсутність на території України і прийнято рішення відмовити в призначенні даного виду допомоги на підставі даних Прикордоної служби, а рішення начальника управління від 20 квітня 2017 року довідку внутрішньо переміщеної особи позивача скасовано на підставі пп.3 п.1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Також зазначила, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження, актовий запис №630, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 30 березня 216 року, у позивача ОСОБА_1 28 березня 2016 року у місті Маріуполі Донецької області, народилась дитина ОСОБА_4. (а.с. 8)

Згідно довідки від 23 травня 2016 року № позивач ОСОБА_1 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_4 були зареєстровані ОСОБА_2 соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради, як внутрішньо переміщені особи за фактично адресою місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13)

Згідно довідок від 24 квітня № та № позивач ОСОБА_1 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_4 були зареєстровані ОСОБА_2 соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради, як внутрішньо переміщені особи за фактично адресою місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9,10)

Згідно витягу із протоколу №№5 01/05-97 від 22 липня 2016 року засідання комісії Кальміуської районної державної адміністрації Маріупольської міської ради щодо прийняття рішення про призначення (поновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, вирішено відмовити в призначені державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_1.

Згідно витягу із протоколу № 01-05/77 від 10 квітня 2017 року засідання комісії Кальміуської районної державної адміністрації Маріупольської міської ради щодо прийняття рішення про призначення (поновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначені державної допомоги при народженні дитини з 01 березня 2016 року.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в Україні людини, її життя і здоров'я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов'язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства», з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім'ях, держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та іншими законами України. Зокрема, допомога при народженні дитини є видом державної допомоги сім'ям з дітьми, закріпленим у ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Відповідно до вищезазначеного закону, документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно, вказана допомога надається одному з батьків дитини, який постійно проживає разом з дитиною, для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред'явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини, подається одним з батьків, з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Вказані норми Закону узгоджуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 04 лютого 2009 року.

Судом встановлено, що позивач особисто звернулась до відповідача 11 липня 2016 року із заявою про призначення і виплату їй допомоги при народженні дитини, надала повний перелік необхідних документів для призначення такої допомоги, звернення відбулося протягом 12 місяців з дня народження дитини. Таким чином, позивач повною мірою виконала вимоги, встановлені Законом для ініціювання розгляду питання про призначення допомоги. Жодних повідомлень про невідповідність або неповноту поданого пакету документів відповідачем позивачеві не спрямовувалось.

Відмовивши позивачеві у призначенні допомоги при народженні дитини, відповідач послався на фактичну відсутність її за адресою, зареєстрованою, як фактичне місце проживання внутрішньо переміщеної особи. Так, відповідачем у судовому засіданні наголошено, що відповідно до п. 4 Постанови КМУ від 08 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення), територіальними органами Пенсійного фонду України, робочими органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, центрами зайнятості (далі - органи, що здійснюють соціальні виплати) за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Суд не може погодитися з вказаною позицією відповідача з огляду на наступне.

Право на соціальний захист рівною мірою забезпечене всім громадянам України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Матеріалами справи підтверджується, що позивач і її син є громадянами України, тобто мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки законодавство України не допускає обмеження прав на соціальний захист, зокрема, права на отримання допомоги при народженні дитини, за ознакою місця проживання (перебування).

Відповідно до правової позиції Європейського Суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Позивачем ОСОБА_1 доведено її право на отримання державної допомоги при народженні дитини. Реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантованого Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», не може позбавляти її права на отримання допомоги при народженні дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідачем у справі не надано відомостей, що ОСОБА_1 отримала таку допомогу в іншому органі соціального захисту населення на території України, зокрема, за місцем свого поточного фактичного проживання.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем заявлений позов фактично в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення, а відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з урахуванням інтересів дитини та обставин, встановлених судом, позивач має право на звернення до органу соціального захисту населення за призначенням допомоги при народженні дитини та отримання цієї допомоги.

Таким чином, проаналізувавши всі докази у їх сукупності та обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, заперечення відповідача, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

З цих підстав, переслідуючи мету повного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії ОСОБА_2 соціального захисту населення Кальлміуського району Маріупольської міської ради Донецької області щодо відмови у призначенні та виплаті допомоги при народженні дитини; зобовязати відповідача призначити та здійснити виплату допомоги при народженні дитини та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір.

На підставі ст.ст. 3, 46 Конституції, ст. 7 Сімейного Кодексу України, ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.3, 5 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 6, 7, 11, 17-19, 71, 99, 159, 161, 162 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради Донецької області про визнання протиправними дії та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 допомоги при народженні дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобовязати ОСОБА_2 соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 допомоги про народженні дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ОСОБА_2 соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Постанова може бути оскаржено до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: А. М. Іванченко