Справа № 623/1359/17
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 р. Справа № 623/1359/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Макаренко Я.М. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.07.2017р. по справі № 623/1359/17

за позовом ОСОБА_1

до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про визнання дій протиправними та дискримінаційними, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

- визнати дії Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії як внутрішньо переміщеній особі протиправними та дискримінаційними;

- зобов'язати Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 та здійснити виплату пенсії з 01.04.2017 року.

- стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.07.2017 року зазначений позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо припинення з 01.04.2017 р. виплати пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язано Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2017 р. та виплатити виниклу заборгованість.

Відмовлено в частині визнання дій Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області дискримінаційними.

Стягнуто з Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1 суму судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок ) грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.07.2017 р., в частині задоволення позову скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції приписів постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщених осіб», що призвело до неправильного вирішення справи, з підстав та обставин викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.07.2017 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з м. Донецьк і з грудня 2014 р. отримує пенсію за віком в Ізюмському об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України Харківської області. З 01.04.2017р. виплата пенсії ОСОБА_1 була призупинена.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Законами України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади України.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, але з інших мотивів та підстав, виходячи з наступного.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014р. №1706-VII.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) встановлено, що виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, положення цього Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, призначення, виплата, припинення пенсійних виплат, у тому числі і внутрішньо переміщеним особам, має здійснюватися виключно на підставі норм Законів щодо пенсійного забезпечення.

Виходячи з приписів ст. 49 Закону № 1058 припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення та лише з підстав, визначених цією нормою.

В порушення вищенаведених норм пенсійним органом рішення щодо припинення виплати пенсії позивачу не приймалося.

На вимогу колегії суддів надати рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 відповідач зазначив, що вказане рішення ним не приймалось.

Отже, припиняючи позивачу виплату пенсії без прийняття відповідного рішення відповідач діяв незаконно.

Суд першої інстанції дійшов правильних висновків про задоволення цієї частини позовних вимог, але не врахував приписів ст. 49 Закону № 1058 щодо відсутності або наявності рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про зміну мотивів та підстав задоволення позову щодо цієї частини позовних вимог.

Решта позовних вимог ОСОБА_1 щодо покладення на відповідача обов'язку поновити нарахування і виплату пенсії за віком позивачу, та виплатити заборгованість з квітня 2017 року також підлягають задоволенню, оскільки є похідними від задоволених позовних вимог про незаконне припинення виплати позивачу пенсії, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про їх задоволення.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщених осіб», оскільки зазначена постанова передбачає підстави, а не спосіб у який припиняється виплата пенсії. За змістом ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» єдиним способом припинення виплати пенсії є прийняття органом Пенсійного фонду України відповідного рішення.

Відповідно до ст.201 КАС України правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права є підставою для зміни постанови суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів та підстав задоволення позову.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст.ст. 160, 167, 195, 196, 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.07.2017 року по справі № 623/1359/17 змінити в частині мотивів та підстав задоволення позову ОСОБА_1.

В іншій частині постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.07.2017 року по справі № 623/1359/17 щодо задоволення позову ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Шевцова Н.В.
Судді Макаренко Я.М. Мельнікова Л.В.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 21.11.2017 р.