Справа № 711/7506/17
Суддя: Дунаєв С. О.
Дата ухвалення: 2017-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 711/7506/17

Номер проваджегння 2-а/711/255/17

30 жовтня 2017 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючий суддя: Дунаєв С.О.

секретар: Нарадько Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобовязання призначити одноразову грошову виплату,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобовязати його визнати позивача таким, що має право на отримання одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до ст.97 ЗУ «Про Національну поліцію», і зобовязати відповідача затвердити висновок щодо виплати такої одноразової грошової допомоги згідно вимог ст.99 ЗУ «Про Національну поліцію» у порядку, затвердженому наказом МВС України від 11.01.2016р. №4.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні та виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідач надав суду заперечення, в яких зазначив, що внаслідок проведеної перевірки матеріалів розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем під час служби в органах внутрішніх справ, виявлено розбіжності між змістом акту Н-1, поясненнями свідка та матеріалами розслідування нещасного випадку. Такі розбіжності стали підставою для відмови у погодженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги службою державного нагляду за охороною праці, а відсутність такого погодження обумовила прийняття рішення начальником ГУ НП в Черкаській області про відмову у призначенні такої допомоги. Також відповідач зазначив про невірно обраний позивачем спосіб захисту його прав, оскільки прийняття рішення про призначення та виплату допомоги відноситься до виключної дискреції відповідача. Тож відповідач просив відмовити у позові.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача заперечила проти позову з підстав, викладених у запереченнях та просила відмовити у позові. Додатково зауважила, що на теперішній час розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення по факту неправомірності складання акту за формою Н-1 від 09.06.2016р..

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані сторонами письмові докази та оцінивши їх у сукупності суд дійшов наступних висновків.

За матеріалами справи судом встановлено, що 16.06.2016р. позивача звільнено з посади інспектора Уманського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області за п.2 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» (через хворобу). На момент звільнення вислуга років в органах внутрішніх справ складала 24роки 08 місяців 25днів, що підтверджується наказом про звільнення /а.с.8/. Підставою для звільнення слугувало, зокрема, свідоцтво про хворобу №157 від 15.06.2016., відповідно до якого позивач визнаний непридатним до військової служби, внаслідок, зокрема, перенесеної черепно-мозкової травми струс головного мозку у вересні 2009р. тобто травми повязаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ /а.с.9-10/.

Згідно довідки від 06.07.2016р. до акту огляду МСЕК №2934 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з виконанням службових обовязків.

Після встановлення групи інвалідності позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, але листом від 18.07.2016р. його було повідомлено про відсутність можливості вирішення такого питання і одночасно повідомлено, що після внесення відповідних змін до порядку призначення та виплати допомоги особам, які звільнені з поліції, його заява буде повторно розглянута /а.с.57/.

18.07.2017р. позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Під час розгляду такої заяви спеціалістом з державного нагляду за охороною праці УЛМТЗ ГУ НП в Черкаській області 08.08.2017р. було складено доповідну записку, в якій зазначено що дана посадова особа не погоджує висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок виявлених розбіжностей у акті за формою Н-1 від 09.06.2016р., поясненнях свідка ОСОБА_2 та довідці по факту отримання тілесних ушкоджень №13/9-1252-чч від 11.09.2009р. /а.с.47/.

Згідно акту №2 від 09.06.2016р. форми Н-1 про нещасний випадок з майором міліції ОСОБА_1 ліквідаційною комісією УМВС України в Черкаській області затверджений висновок про те, що нещасний випадок, що стався 10.09.2009р. з позивачем внаслідок нанесення йому тілесних ушкоджень громадянином ОСОБА_3, стався в період проходження служби при виконанні службових обовязків /а.с.20-21/. Передумовою складання такого акту став акт форми Н-5 від 09.06.2016р. розслідування нещасного випадку, що стався 10.09.2009р. /а.с.22-23/.

Внаслідок відсутності погодження відділом державного нагляду за охороною праці висновку про призначення одноразової грошової допомоги, УФЗБО ГУ НП в Черкаській області також відмовило у погодженні такого висновку /а.с.49/.

Відсутність погодження висновку двома відділами стали підставою для відмови у його затвердженні 15.08.2017р. начальником ГУ НП в Черкаській області /а.с.46/.

Листом від 16.08.2017р. №29/Ч-85 за підписом начальника ГУ НП в Черкаській області позивача було повідомлено про відсутність підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги /а.с.7/.

Не погоджуючись з діями та рішенням відповідача позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Тож між сторонами існує спір, щодо підстав та порядку призначення одноразової грошової допомоги, який регулюється, зокрема, Законом України від 02.07.2015р. №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон №580-VIII), наказом МВС України від 11.01.2016р. №4 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» (далі Порядок №4) та іншими нормативно-правовими актами.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства, зокрема, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Вирішуючи публічний спір адміністративний суд має перевірити чи відповідають оскаржувані дії, бездіяльність або рішення відповідача вимогам, визначеним ч.3 ст.2 КАС.

Правові засади соціального захисту поліцейських визначені нормами Закону №580-VIII. Статтями 97, 99, 100 Закону №580-VIII передбачені підстави, розміри та засади призначення та виплати одноразової грошової допомоги (далі ОГД) в разі визначення втрати працездатності поліцейського.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.97 Закону №580-VIII, в редакції із змінами згідно Закону України від 08.06.2017р. №2097-VIII, поліцейський має право на отримання ОГД у разі визначення йому інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

За змістом ч.1 ст.97 Закону №580-VIII одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання.

Порядок та умови виплати ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч.2 ст.97 Закону №580-VIII).

Питання щодо визначення механізму оформлення і виплати ОГД у разі втрати поліцейським працездатності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ врегульований Порядком №4.

Визначаючи зміст Порядку №4 суд виходить з його редакції, яка була чинної на момент виникнення спірних правовідносин, тобто станом на серпень 2017р..

Умови виплати одноразової грошової допомоги визначені розділом ІІ Порядку №4. Відповідно до п.2 цього розділу ОГД у разі втрати працездатності поліцейського призначається та виплачується у випадках та в розмірах, визначених Законом України «Про Національну поліцію», особам, які мають право на її отримання, відповідно до цього Закону.

Підстави, за яких призначення і виплата ОГД не здійснюються передбачені ст.101 Закону №580-VIII, яка містить вичерпний перелік таких підстав.

Системний аналіз змісту Порядку №4 в контексті положень ст.101 Закону №580-VIII та ст.19 Конституції України свідчить, що підставою для прийняття керівником Національної поліції (міжрегіональних та територіальних органів поліції) рішення про відмову у затвердженні висновку для призначення і виплати ОГД є лише наявність підстав, передбачених ст.101 Закону №580-VIII, які підлягають встановленню внаслідок проведення перевірки у відповідності до вимог розділу ІІІ Порядку №4. Таким чином, відсутність погодження висновку одного з підрозділів сама по собі не є належною і достатньою підставою для відмови у затвердженні висновку про призначення ОГД керівником Національної поліції.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку №4 служба державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) органів Національної поліції визначає обставини настання події та відповідає за правильність кваліфікації нещасних випадків, які призвели до втрати працездатності, згідно з чинним законодавством, а фінансові підрозділи відповідають за правильність обчислення та перерахування до установ банку ОГД згідно з реквізитами, зазначеними в заяві (рапорті) особою, яка має право на цю виплату, згідно з чинним законодавством. Аналіз положень даної норми свідчить, що кожний окремий підрозділ органу Національної поліції відповідає за окремний напрямок погодження висновку про призначення ОГД в межах своєї компетенції.

Компетенцію СДНОП необхідно розглядати в системному взаємозвязку з положеннями Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002р. №1346 (далі Порядок №1346).

Відповідно до п.3.29 Порядку №1346 контроль за своєчасним і об'єктивним розслідуванням нещасних випадків (у тому числі поранень), їх документальним оформленням та обліком, виконанням заходів щодо усунення їх причин здійснюють служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України відповідно до їх компетенції та повноважень. Ці служби мають право вимагати від керівника складання актів розслідування нещасних випадків Н-5* та актів Н-1* (НТ*), їх скасування та перегляд, якщо встановлено, що допущено порушення вимог цього Порядку чи інших нормативно-правових актів про охорону праці, або висновок комісії з розслідування нещасного випадку не відповідає обставинам події.

Посадова особа служби державного нагляду за охороною праці має право у разі необхідності (зокрема, незгода з висновками розслідування обставин та причин нещасного випадку) вимагати проведення розслідування нещасного випадку і видавати обов'язкові для виконання керівником приписи за встановленою формою Н-9* щодо необхідності складання акта за формою Н-1* та взяття нещасного випадку на облік.

В судовому засіданні встановлено, що підставою для відмови СДНОП ГУ НП в Черкаській області висновку про виплату позивачу ОГД сталі виявлені спеціалістом з державного нагляду за охороною праці УЛМТЗ ГУ НП в Черкаській області неточності в описанні обставин нещасного випадку з позивачем, що мав місце 10.09.2009р., викладені в акті №2 від 09.06.2016р. за формою Н-1 із іншими документами, наявними в матеріалах розслідування нещасного випадку. Проте варто звернути увагу, що такі неточності не спростовують суті акту форми Н-1 та підтверджених ним юридичних фактів (травмування, причинний зв'язок з виконанням службових обовязків т.і.). У разі незгоди із висновками такого акту він може бути предметом перегляду в порядку, передбаченому п.3.29, 3.30 Порядку №1346. Отже до скасування такого акту або складання іншого за наслідками повторного розслідування нещасного випадку твердження відповідача про недійсність юридичних фактів, встановлених актом №2 від 09.06.2016р. за формою Н-1, є неправомірними.

Не заслуговують на увагу і доводи представника відповідача щодо того, що на теперішній час здійснюється досудове розслідування за фактом неправомірного складання акту №2 від 09.06.2016р., оскільки досудове розслідування не є способом оскарження чи спростування дійсності актів за формою Н-1 і до його закінчення не є підставою для обмеження дії правових наслідків, встановлених таким документом.

У свою чергу фінансовий підрозділ органу Національної поліції відповідає лише за правильність обчислення та перерахування до установ банку ОГД згідно з реквізитами, зазначеними в заяві (рапорті) особою, яка має право на цю виплату, згідно з чинним законодавством. Цей структурний підрозділ не наділений повноваженнями визначати наявність правових підстав для виплати ОГД, а лише здійснює розрахунок розміру виплати. Отже висновок УФЗБО ГУ НП в Черкаській області від 08.08.2017р. /а.с.49/ також не відповідає засадам правомірності.

Як вже зазначалось вище керівник Національної поліції, який безпосередньо затверджує висновок про призначення ОГД та приймає рішення про її виплату і відповідає за правильність призначення сум ОГД, згідно з чинним законодавством, зобовязаний прийняти рішення у відповідності із вимогами закону і має право відмовити у призначенні та виплаті ОГД виключно з підстав, передбачених ст.101 Закону №580-VIII. Всупереч зазначеного в листі відповідача від 16.08.2017р. /а.с.7/ не зазначено жодної передбаченої ст.101 Закону №580-VIII підстави в обґрунтування рішення про відсутність підстав для призначення та виплати позивачу ОГД, а тому дії відповідача не відповідають вимогам законності.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч зазначених вимог закону відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження наявності законних підстав для прийняття рішення про відмову у призначенні і виплаті позивачу ОГД.

До того ж не надано відповідачем і будь-яких доказів того, що позивачем при зверненні з заявою про призначення і виплату ОГД не дотримано вимог п.п.3, 5 розділу ІІІ Порядку №4. Навпаки зі змісту заперечень та пояснень представника відповідача вбачається, що позивачем належним чином виконані вимоги п.п.3, 5 розділу ІІІ Порядку №4 щодо подання документів і єдиною підставою для відмови стало лише відсутність погодження висновку СДНОП.

Натомість з огляду на встановлені в судовому зсіданні обставини та досліджені судом докази відповідач мав прийняти інше рішення, яким призначити позивачу виплату ОГД у звязку із встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок травми отриманої під час проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до ст.97, 99 Закону №580-VIII.

За таких обставин позовна вимога про визнання протиправною відмови відповідача у призначенні позивачу ОГД підлягає до задоволення.

Визначаючи належний спосіб захисту суд звертає увагу, що аналіз досліджених в судовому засіданні доказів свідчить, що заява позивача була розглянута відповідно до Порядку №4, але з порушеннями процедури підготовки та складання висновку і з прийняттям рішення, яке не відповідає вимогам ч.3 ст.2 КАС. За таких обставин застосування такого способу захисту, як затвердження висновку щодо виплати ОГД не відповідає обставинам спірних правовідносин, оскільки такий висновок (про виплату ОГД із зазначенням її розміру, платіжних реквізитів т.і.) фактично і не складався.

Натомість, беручи до уваги, що процедурі складання висновку та здійснення виплати одноразової грошової допомоги передують обовязкові умови, існування яких залежить від факту прийняття рішення відповідачем про виплату одноразової грошової допомоги, то належним способом захисту прав позивача є покладання на відповідача обовязку з призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги. Отже на підставі ч.2 ст.11 КАС суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і застосувати саме такий спосіб захисту прав позивача.

За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 17, 18, 71, 87, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ГУ НП України в Черкаській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням ІІ групи інвалідності, внаслідок травми отриманої під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Зобов'язати ГУ НП в Черкаській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у звязку із встановленням інвалідності внаслідок травми, отриманої під час проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до «Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Придніпровський районний суд міста Черкаси. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 03 листопада 2017 року.

Головуючий: ОСОБА_4