Справа № П/811/1932/17
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року Справа № П/811/1932/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді Кармазиної Т.М.

за участю секретаря Сириці І.О.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить зобов'язати Фортечний відділ державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області вчинити дії щодо зняття арешту з нерухомого майна, яке належало ОСОБА_4, накладеного на підставі постанови державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про арешт майна боржника б/н від 23.11.2011 та зареєстрованого у єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 23.11.2011 за реєстраційним номером 11877715.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що вона є спадкоємцем майна ОСОБА_4, який помер 04.06.2006 р. В листопаді 2017 року позивач звернулась до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №1 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке залишилось після смерті її чоловіка ОСОБА_4, але під час оформлення документів у нотаріуса їй стало відомо, що на вказане нерухоме майно накладено арешт державною виконавчою службою. Також зазначає, що 06.11.2017 вона звернулася до відповідача із заявою про зняття арешту з нерухомого майна, однак Фортечний ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області листом від 08.11.2017 повідомив, що надати детальну інформацію щодо накладення арешту на майно боржника не може, оскільки виконавче провадження в межах якого накладався арешт знищено у звязку з закінченням терміну зберігання.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є спадкоємицею ОСОБА_5, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №8112212 від 22.01.2007 року (а.с.14).

Однак, згідно з Відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 15.11.2017 року у Реєстрі 23.11.2011 року зареєстровано обтяження на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_4, на підставі постанови про арешт майна боржника б/н від 23.11.2011 р., винесеної державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції (а.с.24-25).

В листопаді 2017 р. позивач звернулась до відповідача із заявою про розяснення підстав накладення арешту.

Листом від 08.11.2017р. відповідач повідомив ОСОБА_3, що надати детальну інформацію щодо накладення арешту на майно боржника неможливо, оскільки виконавче провадження знищено у звязку з закінченням терміну зберігання. (а.с.11).

Наявність обтяження є перешкодою для оформлення спадкових прав на нерухоме майно, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір та зясовуючи обставини виникнення обтяження, накладеного на нерухоме майно у 2011 році, суд виходить з того, що на той час діяло Положення про єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 10.06.1999 року за №364/3657.

Відповідно до п.2.1.2 цього Положення підставою для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на обєкти нерухомого майна є, зокрема заява про реєстрацію (вилучення) обтяження обєкта нерухомого майна, що подається органами державної виконавчої служби у звязку з накладенням ними арешту на обєкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту).

При цьому, згідно з п.2.5 цього Положення відомості про накладені (зняті) заборони та арешти на об'єкти нерухомого майна вносяться Реєстратором до Реєстру заборон у день їх надходження.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України Про виконавче провадження № 606-XIV від 21.04.1999 року (надалі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 57 Закону №606-XIV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем зокрема шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5 (далі за текстом - Порядок), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Згідно з пункту 9.10 цього Порядку завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Наведене свідчить, що знищенню підлягають завершені виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону №606-ХІV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Наслідки завершення виконавчого провадження передбачені статтею 50 Закону №606-ХІV. За її змістом, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Відповідно до пункту 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за №1302/29432, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

У звязку з реформуванням системи органів примусового виконання та органів державної виконавчої служби, зміною підпорядкування та найменування відділів державної виконавчої служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 17 від 21.01.2015 року "Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції", постанови Кабінету Міністрів України №99 від 11.02.2016 року "Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги", наказів Міністерства юстиції України №569/5 від 01.03.2016 року "Про відділи державної виконавчої служби та відділи державної реєстрації актів цивільного стану", №571/5 від 01.03.2016 року "Про Типову структуру головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі", №1056/5 від 07.04.2016 року "Про затвердження Переліку районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних відділів державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі" та наказу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області №98/07 від 14.04.2016 року правонаступником Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції у спірних правовідносинах є Фортечний відділ державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Судом встановлено, що на виконанні у Фортечному відділі державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області також відсутні відкриті виконавчі провадження, в межах яких можливе звернення стягнення на майно ОСОБА_4, в тому числі і шляхом його арешту, для забезпечення реального виконання рішення, яке належить виконувати. Смерть ОСОБА_3 у червні 2006 року зумовлює закінчення виконавчих проваджень, відкритих щодо нього, на підставі п.3 ч.1 ст.39 чинного Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 року. Доказів заміни ОСОБА_4 як боржника у виконавчому провадженні шляхом визначення його правонаступника (спадкоємця) суду не надано. Відтак, наведені обставини виключають можливість існування арешту на майно, накладеного державним виконавцем.

До того ж, виконавче провадження, у межах якого накладено арешт на квартиру, розташовану АДРЕСА_2 завершено, при цьому з огляду на зміст витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна арешт на вказану квартиру, всупереч вимогам Закону України Про виконавче провадження знято не було, що позбавляє позивача можливості вчиняти дії щодо належного їй майна, вільно розпоряджатися ним.

Відповідачем зазначені обставини не заперечено, однак зазначено, що матеріали виконавчого провадження знищено.

Статтею 59 Закону України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 року передбачено порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем. Так, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, рішення про зняття арешту на майно, накладеного державним виконавцем, приймається державним виконавцем або начальником відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, шляхом винесення відповідної постанови.

На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідачем не доведено належними доказами правомірності існування арешту, накладеного на нерухоме майно ОСОБА_4, попри відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо нього (його правонаступника), а наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису про цей арешт перешкоджає позивачу прийняти спадщину в установленому законом порядку та оформити право власності, її позов про зобовязання відповідача вчинити дії щодо зняття арешту слід задовольнити.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 2 частини 2 статті 162 КАС України передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Керуючись статтями 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов'язати Фортечний відділ державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області вчинити дії щодо зняття арешту з нерухомого майна, яке належало ОСОБА_5, РНОКПП НОМЕР_1, накладеного на підставі постанови державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про арешт майна боржника б/н від 23.11.2011 та зареєстрованого у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 23.11.2011 за реєстраційним номером 11877715.

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено - 23.11.2017 року.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_6