Справа № 522/22781/16-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/22781/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Чернявська Л.М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Потапчука В.О.

суддів - Семенюка Г.В.

- ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 08 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії-,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (з урахуванням уточнень) про:

- визнання протиправними дії відповідача з відмови ОСОБА_2 у нарахуванні та виплати суми компенсації втрати частини доходів за період з 01 вересня 2008 року по 31 серпня 2016 року, у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 20 669,34 грн.;

- зобов'язання ГУПФ України в Одеській області нарахувати та виплатити позивачу суму компенсації втрати частини доходів, за період з 01 вересня 2008 року по 31 серпня 2016 року, у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 20 669,34 грн.(а.с.24).

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 08 вересня 2017 року адміністративний позов задоволений частково. Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області з відмови, листом №1148/Т-11 від 12 жовтня 2016 року, ОСОБА_2 у нарахуванні та виплати суми компенсації втрати частини доходів, за період з 31 грудня 2012 року по 31 серпня 2016 року, у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 20 669,34 грн. Зобов'язано ГУПФ України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 31 грудня 2012 року по 31 серпня 2016 року, у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 20 669,34 грн. В задоволені решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, ГУПФ України в Одеській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Позивач є пенсіонером Міністерства оборони України, який знаходиться на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Одеській області.

У грудні 2012 року позивачу на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2012 року по справі №2-а-44/10/1527 було проведено перерахунок пенсії та нараховано і сплачено суму недоотриманої пенсії за період з 01 вересня 2008 року у загальному розмірі 20 669,00 грн.

Відповідно до листа відповідача №1148/Т-11 від 12 жовтня 2016 року, позивачу відмовлено у задоволенні його заяви про нарахування та виплату компенсації, відповідно до Закону України №2050-ІІІ.

Також, у вказаному листі відповідач зазначає, що оскільки поточна пенсія нараховувалась та сплачувалася позивачу своєчасно, а позивач вимагав нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів, отримання яких вирішено у судовому порядку, відсутні законні підстави для компенсації втрати таких доходів. (а.с.6).

Не погоджуючись з вищевказаною відмовою позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи містять підтвердження того, що нарахування суми компенсації позивачу відбулося в грудні 2012 року, а проведено її в серпні 2016 року, таким чином компенсації втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 20 669,34 грн. підлягає за період з 31 грудня 2012 року по 31 серпня 2016 року.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним та таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року та Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року.

В апеляційній скарзі вказується на те, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Приморського районного суду м.Одеси від 08 вересня 2017 року та ухвалення нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Колегія суддів не погоджується з таким доводом апелянта з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Законом N 2050-III передбачена виплата громадянам компенсації втрати частини доходів у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих доходів.

При цьому, згідно ст. 2 Закону N 2050-III, під доходами розуміються грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не носять разового характеру, у тому числі пенсії, стипендії, заробітна платня і так далі.

Відповідно до ст. 3 Закону N 2050-III, обчислення суми компенсації шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону N 2050-III передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону N 2050-III передбачено, що виплата компенсації здійснюється за рахунок відповідного бюджету - підприємства, установи або організації, який фінансується з державного бюджету.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З аналізу наведених норм вбачається, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

При цьому, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.

З вищевказаних норм вбачається, що на отриману позивачем суму недотриманої пенсії у розмірі 20 669,34 грн, повинна бути нарахована компенсація.

Враховуючи викладене, оскільки нараховані та виплачені суми пенсії за минулий час є тим доходом, що не був отриманий позивачем з вини відповідача, наявні підстави для компенсації втрати частини доходу у повній мірі.

Однак, відповідачем, в порушення вимог діючого законодавства, було протиправно відмовлено позивачу у задоволенні його заяви, тому висновок суду першої інстанції про нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, в порядку Закону України №2050-ІІІ та Постанови КМУ №159 від 20 лютого 2001 року є правильним.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 18 листопада 2014 року по справі №21-518а14, який є обов'язковим для застосування, згідно статті 244-2 КАС України.

Зокрема, у зазначеній постанові Верховний Суд України зазначає, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що компенсація втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 20 669,34 грн., підлягає за період з 31 грудня 2012 року по 31 серпня 2016 року, оскільки на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2012 року та на підставі довідки наданої 20 грудня 2012 року ООВК про розмір грошового забезпечення у грудні 2012 року позивачу проведено перерахунок призначеної пенсії з 01 вересня 2008 року, в результаті чого зробленого перерахунку проведено доплату в розмірі 20 669,00 грн. в серпні 2016 року.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 206, 254 КАС України, колегія суддів ,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Приморського районного суду м.Одеси від 08 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направленні її копій сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Суддя доповідач: Потапчук В.О.

Суддя: Шляхтицький О.І.

Суддя: Семенюк Г.В.