Справа № 804/2332/17
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2017 р. Справа № 804/2332/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру
до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
про скасування постанови про накладення штрафу,-
Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 про накладення штрафу ВП №53431454 від 20.03.2017 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що державним виконавцем незаконно винесено постанову ВП №53431454 від 20.03.2017, оскільки на момент її винесення рішення суду було виконане, ОСОБА_2 був поновлений на займаній посаді, а відтак державний виконавець не перевіривши зазначені обставини та не маючи достатніх доказів ухилення Держгеокадастру від виконання рішення суду, безпідставно притягнув Держгеокадастр до відповідальності у виді накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн.
Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позов та зазначив, що додаткових доказів чи пояснень не має, проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечує.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, заперечень проти позову до суду не надавав.
У відповідності до ч. 4 ст. 122 ч. 6 ст. 128 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 17.02.2017 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження № 53431454 про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2016 № 804/4060/16, в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді заступника начальника Відділу Держгеокадастру у Криничанському районі Дніпропетровської області та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.
Наказом від 17.03.2017 № 359-то на виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2016 року по справі № 804/4060/16, скасовано наказ Держгеокадастру від 14.06.2016 року № 727-то "Про звільнення ОСОБА_2А." та поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника начальника Відділу Держгеокадастру у Криничанському районі Дніпропетровської області.
20.03.2017 року на підставі статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про накладення на Держгеокадастр штрафу у розмірі 5 100,00 грн., у зв'язку з тим, що Держгеокадастр залишило без належного реагування постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.02.2017 №53431454 вимогу державного виконавця від 28.10.2016.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено право державного виконавця в процесі здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
За нормами частин першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частини 6 статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
Так, згідно частини 1 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження", за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до частини 2 статті 63 Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Статтею 75 Закону № 1404-VIII врегульована відповідальність за невиконання рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.
Згідно частини 1 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Тобто, підставою для винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу є невиконання боржником без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду.
Дослідивши наявні у справі матеріали виконавчого провадження № 53431454 та системно аналізуючи наведені нормативні положення, суд зазначає, що постанова від 17.02.2017 про відкриття виконавчого провадження не містить в собі строку для самостійного виконання рішення.
Крім того, в даному випадку, як встановлено судом вище, на час прийняття старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 53431454 від 17.02.2017 року, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру добровільно та у повному обсязі виконала вимоги виконавчого листа №804/4060/15, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 21.12.2016, а тому відповідач не мав законних підстав для прийняття 20.03.2017 оскаржуваної постанови про накладення на позивача штрафу у виконавчому провадженні №53431454.
Таким чином, за наведених обставин, у відповідача були відсутні підстави застосування ст.ст. 63,75 Закону, в контексті прийняття постанови про накладення штрафу.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд звертає увагу на те, що відповідач в порушення вимог частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України не надав суду жодних доказів в підтвердження правомірності оскарженої постанови, а подані позивачем докази спростовують правомірність прийняття постанови про накладення штрафу ВП №53431454 від 20.03.2017 року.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено повністю, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Як вбачається з матеріалів справи, Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1600,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №189 від 20.04.2017 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 1600,00 грн. підлягає поверненню.
Керуючись ст.ст. 158-163Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 про накладення штрафу ВП №53431454 від 20.03.2017 року
Присудити здійснені Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень), що документально підтверджується к платіжним дорученням №189 від 20.04.2017 року за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_4