Справа № 523/10919/17
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 523/10919/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Шепітко І.Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправними дій щодо застосування показника середньої заробітної плати, про зобовязання провести перерахунок розміру пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі подало апеляційну скаргу на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Постановою від 28 серпня 2017 року, ухваленою в порядку скороченого провадження Суворовський районний суд м. Одеси задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1:

- визнав протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси при здійсненні позивачу розрахунку пенсії за віком щодо застосування показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2007 рік;

- зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси здійснити позивачу нарахування та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014-2016 роки, починаючи з 01.07.2017 року, та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не повно зясував обставини, що мають значення для справи, визнав встановленими обставини, які не існували у справі, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалення неправильного судового рішення.

Так апелянт зазначає, що позивач перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 12 квітня 2006 року отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Апелянт зазначає, що 23 червня 2017 року позивач звернулась із заявою про призначення/перерахунку пенсії, в якій просила перерахувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», додавши до заяви необхідні документи, внаслідок чого розпорядженням Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 162 від 15.06.2017 року позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Також апелянт зазначає, що позивачу на її звернення від 14.07.2017 року, подане в порядку Закону України «Про звернення громадян», була надана вмотивована відповідь, в якій розяснена відсутність правових підстав для урахування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, та розяснений порядок застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік.

За таких фактичних обставин, апелянт вважає правильним застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік, оскільки до спірних правовідносин застосовуються положення ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

При цьому апелянт наголошує на тому, що вперше пенсія за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» була призначена позивачу 12.04.2006 року (пенсія за вислугу років).

Також апелянт зазначає, що позивач не зверталась до пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в той час як матеріалами справи підтверджено звернення позивача саме із заявою про перерахунок призначеної пенсії у звязку з переведенням з одного виду пенсії (пенсія за вислугу років) на інший вид пенсії (пенсія за віком), що підтверджено заявою позивача про перерахунок пенсії від 23.06.2017 року.

За таких обставин апелянт вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, висновки суду першої інстанції щодо звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Ухвалюючи постанову про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що позивач з 12.04.2006 року отримувала пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та продовжував працювати і сплачувати страхові внески до Пенсійного Фонду України.

Суд першої інстанції встановив, що позивач 23.06.2017 року звернулася до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про призначення іншого виду пенсії, яка передбачена Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Також суд першої інстанції встановив, що Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, провівши переведення позивача на інший вид пенсії та перерахунок розміру пенсії, застосувало показник заробітної плати за 2007 рік, який було враховано при призначенні попереднього виду пенсії - пенсії за вислугу років.

Не погодившись із зазначеним розрахунком, позивач звернулася до відповідача 14 липня 2017 року із заявою про перерахунок пенсії та 24 липня 2017 року отримала лист за №187/Т-5, в якому позивача повідомлено, що нарахування пенсії здійснено відповідно до законодавства.

Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції зазначив, що відповідно до статті 1 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Також суд першої інстанції зазначив, що відповідно до статті 1-1 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону,Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Суд першої інстанції зазначив, що у частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії за вислугу років на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Суд першої інстанції зазначив, що аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», однак у цій справі, відповідно до заяви позивача, мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так суд першої інстанції зазначив, що позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивач звернулася вперше. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що після звільнення зі служби позивач продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Суд першої інстанції послався на приписи Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи людини і громадянина гарантуються і не можуть бути скасовані (ст.22 «Конституції»). При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Основні державні соціальні гарантії, встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що перерахунок пенсії, з приводу чого позивач звернулася до відповідача, повинен бути проведений із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а тому здійснення відповідачем нарахування пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік є порушенням вимог законодавства, а вимоги позивача є обґрунтованими, пенсія підлягає перерахунку з виплатою різниці між перерахованою і отриманою пенсією, з часу звернення.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Предметом спору в цій справі є

- протиправність дій Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови позивачу в розрахунку пенсії за віком згідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, які передують року призначення пенсії за віком;

- вимога про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком позивачу, починаючи з 01 липня 2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії, та виплатити різницю між фактично отриманою позивачем пенсією та перерахованою.

Апеляційний суд встановив, що за змістом адміністративного позову, апеляційної скарги та мотивувальної частини оскарженої постанови суду першої інстанції для вирішення спору який виник між сторонами необхідним є встановлення правильності застосування апелянтом ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що повязано із встановленням таких фактичних обставин як призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» або перерахунок призначеної пенсії у звязку з переведенням з одного виду пенсії (пенсія за вислугу років) на інший вид пенсії (пенсія за віком).

Відповідно до матеріалів справи

- 12.04.2006 позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 15);

- 23.06.2017 року позивач подала заяву, в якій зазначено, що позивач просить здійснити перерахунок пенсії; вид пенсії визначений як «взяття на облік» (а.с. 16).

Апеляційний суд зазначає, що не зважаючи на відсутність в матеріалах справи копії розпорядження пенсійного органу про переведення позивача з одного виду пенсії (пенсія за вислугу років) на інший вид пенсії (пенсія за віком), сторони у справі не заперечують той факт, що з 23.06.2017 року позивач отримує пенсію за віком за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», про що також зазначено у відповіді пенсійного органу на адресу позивача від 24.07.2017 року (а.с. 18-19), та про що зазначено в письмових запереченнях на адміністративний позов та в апеляційній скарзі.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що з 23.06.2017 року позивачу призначена пенсія за віком за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», відповідно до поданої позивачем заяви від 23.06.2017 року.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо проведення з 23.06.2017 року перерахунку пенсії у звязку з переведенням позивача з одного виду пенсії (пенсія за вислугу років) на інший вид пенсії (пенсія за віком), а не призначення позивачу з 23.06.2017 року пенсії за віком, апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону України«Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз); К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Водночас, відповідно до матеріалів справи позивачу з 12.04.2006 року призначена пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивач звернулась вперше 23.06.2017 року.

Крім того, після призначення пенсії за вислугу років позивач продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 9-14), та що не заперечується пенсійним органом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, 60 років, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 57 років - які народилися з 01 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

Оскільки позивач ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про набуття позивачем, на час звернення до пенсійного органу, права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

За приписами ст. 44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особи які мають право на призначення пенсії за цим законом мають подати до пенсійного органу заяву про призначення пенсії, а особи, яким призначено пенсію за цим законом, за наявності певних обставин, мають подати заяву про перерахунок призначеної за цим законом пенсії.

Як зазначено апеляційним судом раніше, за приписами ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особи, яким призначена пенсії за цим законом, за наявності певних обставин, можуть обрати інший вид пенсії, який передбачений цим законом, подавши заяву про переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії в межах цього закону.

Оскільки станом на 23.06.2017 року позивач отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вона не може бути переведена на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки таке переведення може відбуватись у межах пенсій призначений за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Так само, позивачу не може бути здійснений перерахунок пенсії у звязку із переведенням з одного виду пенсії (пенсія за вислугу років) на інший вид пенсії (пенсія за віком), оскільки це суперечить приписам ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженому Постановою Правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.10.2005 року за № 1566/11846, в редакції чинній станом на 23.06.2017 року, при прийманні документів, орган, що призначає пенсію, окрім іншого перевіряє правильність оформлення заяви.

Враховуючи викладене, оскільки Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затверджений Постановою Правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.10.2005 року за № 1566/11846, в редакції чинній станом на 23.06.2017 року, не передбачає подання такої заяви як заява про перерахунок пенсії у звязку з переведенням з одного виду пенсії (пенсія за вислугу років) на інший вид пенсії (пенсія за віком), апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо подання позивачем 23.06.2017 року заяви саме про призначення вперше пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у звязку з чим застосуванню підлягають положення ч. 2 ст. 40, а не ч. 3 ст. 45 зазначеного Закону.

Доводи апеляційної скарги щодо застосування до спірних правовідносин ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», щодо звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії у звязку із переведенням з одного виду пенсії (пенсія за вислугу років) на інший вид пенсії (пенсія за віком), ґрунтуються на спотворенні фактичних обставин справи, внаслідок неналежного виконання свого обовязку з перевірки правильності оформлення заяви позивача від 23.06.2017 року, та як наслідок - на помилковому розумінні норм матеріального права.

Також апеляційний суд зазначає про правильність висновків суду першої інстанції, які відповідають правовій позиції Верховного Суду України викладеній у постанові цього суду від 29 листопада 2016 року по справі № 21-6331а15 (№133/476/15-а).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Керуючись ст. 19, 46 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-71,ч. 10 ст. 183-2, 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 244-2, ч. 6 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець