Справа № 645/4714/17
Суддя: Горпинич О. В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/4714/17
Провадження № 2-а/645/215/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Горпинич О.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду, через свого представника, з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить визнати дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради протизаконними в частині недонарахування та недоплати йому щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня як інваліду війни 3-ї групи та зобовязати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради здійснити доплату на його користь частину недонарахованої щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня як інваліду війни 3-ї групи за 2017 рік у сумі 6484,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є інвалідом війни 3-ї групи та знаходиться на обліку в ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому щорічно повинна надаватися одноразова грошова допомога до 5-го травня як інваліду війни 3-ї групи в розмірі 7 мінімальних пенсій за віком. Проте, ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради виплатило вказану допомогу в сумі 2700,00 грн., посилаючись на Бюджетний кодекс України та постанову Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року № 223. Позивач вважає такі дії незаконними та такими, що порушують його конституційні права на соціальний захист.

Представник відповідача у десятиденний строк з дня одержання ухвали та копій документів, заперечень проти позову та необхідних документів або заяви про визнання позову не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ст. 128 КАС України суд вважає за можливе розгляд та вирішення даної справи на підставі наявних в ній доказів.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є інвалідом 3-ї групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (посвідчення серії Є № 108647, видане 03 березня 2010 року ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Фрунзенської районної ради м. Харкова)

06.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради про здійснення йому доплати недоотриманої щорічної одноразової допомоги інвалідам війни до 5 травня за 2017 рік в сумі 6484,00 грн.

ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради № К-536.01-28 від 19.10.2017 року йому було відмовлено у доплаті недоотриманої щорічної одноразової допомоги інвалідам війни до 5 травня 2017 року, у звязку з тим, що на момент призначення ОСОБА_2 грошової допомоги до 5 травня у 2017 році діяла ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», згідно з якою щорічно до 5 травня інвалідам війни 3-ї групи виплачується разова грошова допомога у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком та п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, відповідно до якого норми і положення статтей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування. Ураховуючи п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, який не визнано неконституційним, постанову Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 № 223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», на підставі списків, які надані Індустріальним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України, йому було призначено в ОСОБА_2 разову грошову допомогу до 5 травня 2017 року в розмірі 2700,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 р. № 79-VІІІ, яким розділ VI Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно з яким норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

З метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 05.04.2017 р. № 223 "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Відповідно до п.п. 1 п. 1 вказаної постанови було установлено, що у 2017 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня інвалідам війни ІІІ групи здійснюється у розмірі 2700,0 грн.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 р. № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Враховуючи те, що останнім в часі є Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 р, тому пріоритетними у спірних правовідносинах є положення саме цього Закону.

Вказані положення Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 р. № 79-VІІІ неконституційними не визнавались, постанова Кабінету Міністрів України від 05.04.2017р. № 223 є також чинною.

Як раніше зазначалося, ОСОБА_1 в 2017 році була виплачена щорічна разова допомога у розмірі 2700,00 грн.

Відтак, розмір нарахованої та виплаченої позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2017 році відповідає вимогам законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 95 Конституції України, виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Нормативно-правові акти, які видані Кабінетом Міністрів України в межах своїх повноважень, підлягають обов'язковому застосуванню судами під час вирішення справ про соціальний захист громадян.

Так, у рішенні № 3-рп від 25.01.2012 р. Конституційний Суд України зазначив, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України. Отже, Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, Конституційний Суд України визнав конституційним регулювання Кабінетом Міністрів України розміру соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, внаслідок чого, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Слід також зауважити на тому, що Конституційний Суд України у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 р. у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально - економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що виплата ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня правомірно здійснена відповідачем відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017р. № 223.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати по справі не підлягають розподілу в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-14, 17, 18, 69-71, 86, 94, 159-163, п. 2 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Фрунзенський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги стороною, або іншою особою, яка брала участь у справі, у десятиденний строк з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя