Справа № 825/1315/17
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/1315/17 Головуючий у 1-й інстанції: Житняк Л.О.
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А
Іменем України

21 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Земляної Г.В.,

Ісаєнко Ю.А.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та визнання протиправними і скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним дії посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 щодо складання службового розслідування з метою встановлення причин та умов не здачі посади капітаном ОСОБА_1 та наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2017 №95 "Про результати службового розслідування з метою встановлення причин та умов не здачі посади капітаном ОСОБА_1 " та притягнення капітана ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності на суму 911 770,05 грн;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2017 № 95 "Про результати службового розслідування з метою встановлення причин та умов не здачі посади капітаном ОСОБА_1 ".

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2017 № 95 «Про результати службового розслідування з метою встановлення причин та умов не здачі посади капітаном ОСОБА_1 ».

Відповідач в апеляційній скарзі просить суд скасувати зазначену постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на підставі рапорту від 06.07.2017 №14 підполковника ОСОБА_2 , командиром військової частини НОМЕР_1 було видано наказ (по стройовій частині) від 06.07.2017 №6, яким доручено майору ОСОБА_3 , заступнику командира реактивного артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення бригадної артилерійської групи провести службове розслідування по факту не здачі посади капітаном ОСОБА_1 станом на 06.07.2017, та представити на затвердження акт про проведення службового розслідування та проект наказу до 10.07.2017.

За результатами проведеного службового розслідування, відповідальною особою було складено акт проведення службового розслідування по факту не здачі посади капітаном ОСОБА_1 від 19.07.2017, з якого вбачається що в ході про ведення службового розслідування було встановлено порушення позивачем ст.ст. 11, 63, 64 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України.

На підставі викладеного висновку в Акті службового розслідування, командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ (з основної діяльності) від 19.07.2017 №95, яким притягнуто позивача до повної матеріальної відповідальності у розмірі 911 770,05 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач мав всі законні підстави для проведення службового розслідування та винесення наказу за його результатами, однак притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності суперечить принципам, встановленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), якими керується суд при перевірці рішень, вчинення дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до абз. 3 ст. 5 Закону України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Закон № 551-XIV), стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення, оформлення його результатів та прийняття за ним рішення визначено Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 15.03.2004 №82 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 1.5 р. 1, р. 3 Інструкції, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження.

Розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що службове розслідування відносно військовослужбовців може стосуватися з`ясування виключно тих обставин, на з`ясування яких його було призначено.

Згідно п. 1.2 р. 1 Інструкції службове розслідування проводиться у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду <…>.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, службове розслідування призначене по факту нездачі посади позивачем. Тобто висновки такого службового мали стосуватися виключно зазначеної обставини, а також причин та умов її виникнення.

Згідно п. 4.1 р. 4 Інструкції за результатами службового розслідування складається акт, у якому, крім положень, що визначені пунктом 3 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; підстави службового розслідування; час, місце, суть порушення, який нормативний акт порушено (його назва, дата прийняття); обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення; пропозиція щодо притягнення винних осіб до відповідальності; інші заходи, які пропонується здійснити.

Не зважаючи на викладене, у спірному акті службового розслідування не спростовано та не дано оцінку поясненням позивача щодо обставин, відносно яких призначено службове розслідування, не вказано обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину.

Поряд із цим, у вказаному акті зроблено висновки та пропозиції відносно обставин, які не були предметом службового розслідування. Зокрема зазначено про заподіяння позивачем матеріальної шкоди у розмірі 911 770,05 грн. При цьому, слід відмітити, що підставою для такого висновку слугувало виключно посилання на довідки-розрахунки без надання їм належної оцінки, встановлення обставин заподіяння шкоди, вини позивача тощо.

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами передбачено Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95 (далі Положення).

Відповідно до абз. 1-2 п. 17 Положення командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.

У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

У зв`язку із цим, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів призначення розслідування для встановлення причин виникнення спірної шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно п. 19, 21 Положення розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

У висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обгрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування заподіяної шкоди.

Матеріали справи не містять жодних висновків розслідування, призначеного для встановлення причин виникнення спірної шкоди, її розміру та винних осіб. Відсутні висновки такого розслідування, у яких би було встановлено факт заподіяння саме позивачем матеріальної шкоди, її вартісну оцінку, факт вчинення позивачем неправомірних дій, що стали причиною такої шкоди, мету таких дій та вину позивача, причин що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

Апеляційний суд, у даному випадку, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що притягнення позивача до матеріальної відповідальності в межах службового розслідування по факту порушення ним службової дисципліни, не може бути пов`язане з підставами притягнення до матеріальної відповідальності в межах службового розслідування за фактом виявлення заподіяння матеріальної шкоди.

Відповідно до абз. 4-5 п. 17 Положення розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.

За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять висновків ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду щодо встановлення факту заподіяння позивачем спірної матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач стверджує про те, що винними діями, що виразилися у формі недбалого ставлення до виконання своїх обов`язків щодо несвоєчасного здавання посади, позивачем було заподіяно шкоду державі. Проте, апеляційний суд звертає увагу, що такого висновку зміст спірного акту службового розслідування не містить, а тому колегія суддів приходить до висновку, що причинно-наслідковий зв`язок нездачі позивачем посади та наявністю матеріальної шкоди службовим розслідуванням не встановлювався.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що висновок відповідача про заподіяння позивачем матеріальної шкоди є необгрунтованим, так як зазначене питання було вирішено з порушенням встановленого порядку (процедури) та не було у повній мірі та об`єктивно досліджено повноважними на це посадовими особами відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Як передбачено п. 13.1, 13.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Враховуючи, що відповідач не заперечує рішення суду першої інстанції в частині, якою у задоволенні позовних вимог було відмовлено, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення в цій частині.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та/або процесуального права, допущено неповне з`ясування або надано невірну оцінку обставинам які впливають на правильність вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 207, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції в порядку та строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Ю.А. Ісаєнко

Повний текст рішення виготовлений 21.11.2017.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Ісаєнко Ю.А.

Земляна Г.В.