Справа № 814/1559/17
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2017-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2017 р. Справа № 814/1559/17

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Кононенка Д.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1,
доНовобузької райдержадміністрації Миколаївської області,
треті особи за участю: представника позивача: ОСОБА_3 представника третьої особи: Єрохіна Т.Г.Головне Управління Держгеокадастру України у Миколаївській області,
провизнання протиправною відмову від 30.01.2017р. №В-4-2, 28.02.2017р. № В-4-12,26.05.2017р.№В-4-27, зобов'язання вчинити певні дії, ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 звернулась до адміністративного суду з позовом до Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області, треті особи Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, Відділ у Новобузькому районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з вимогами визнати відмову Новобузької районної державної адміністрації Миколаївської області від 30.01.17 №В-4-2, від 28.02.17 №В-4-12, від 26.05.17 В-4-27 у наданні їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в бажаному місці для ведення особистого селянського господарства із земель запасу в межах території Новобузької міської ради Миколаївської області протиправною.

Свої позовні вимоги, ОСОБА_5 обґрунтувала тим, що Конституцією України, Земельним кодексом України та іншим передбачено право громадян на отримання на безоплатній основі у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Маючі намір одержати земельну ділянку, з публічної кадастрової карти України знайшла підходящу вільну. Звернулась до Головного управління Держгеокадастру, яке повідомило про те, що зазначена земельна ділянка відноситься до земель колективної власності колишнього КПСП ім. Коцюбинського, та не входить до компетенції органів Держгеокадастру. Після цього, позивачка тричі зверталася до Новобузької РДА, але тричі відповідач своїми відповідями відмовляв у наданні дозволу на розробку проекту.

Відповідач Новобузька РДА просила в задоволенні позову відмовити. Свою позицію обґрунтувала тим, що з 01.01.13 розпорядження землями сільскогосподарського призначення віднесено до повноважень територіальних органів Держгеокадастру України.

Третя особа ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області також просила в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи пояснив, що земельна ділянка, на яку претендує позивачка відносилась до земель колективної власності КПСП ім. Коцюбинського. В подальшому, відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствами і організаціям» від 08.08.95 №720/95 зазначена земельна ділянка передана у власність ОСОБА_6

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

В листопаді 2016 року, ОСОБА_1 звернулась до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташовану в межах території Новобузької міської ради Новобузького району Миколаївської області.

23.12.16 ГУ Держгеокадастру повідомило позивачці, що бажана земельна ділянка не відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності, а тому до компетенції органів Держгеокадастру не входить вирішення питання про передачу її у власність громадянам. Зазначена земельна ділянка відноситься до земель колективної власності колишнього КПСП ім. Коцюбинського.

В січні 2017 року, ОСОБА_1 з аналогічним клопотання про надання дозволу на розроблення проекту звернулась до Новобузької РДА.

30.01.17 Новобузька РДА відмовила у задоволенні клопотання ОСОБА_1, пославшись на те, що зазначена земельна ділянка передбачена для виділення в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), а не для передачу у безоплатну приватизацію громадянам.

В лютому 2017 року, ОСОБА_1 повторно звернулась до Новобузької РДА з клопотанням про надання дозволу на розробку проекта.

28.02.17 Новобузька РДА надала аналогічну відповідь про відмову у наданні дозволу на розробку проекту, оскільки зазначена земельна ділянка відноситься до земель, визначених для виділення в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), а не для передачу у безоплатну приватизацію громадянам.

10.05.17 ОСОБА_1 в третє подала клопотання до Новобузької РДА про надання дозволу на розроблення проекту щодо зазначеної земельної ділянки.

13.05.17 Новобузька РДА втретє відмовила у наданні дозволу ОСОБА_1 зазначивши, що земельна ділянка, на яку вона претендує, передана у приватну власність громадянину для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На запит суду, Відділ у Новобузькому районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області повідомило, що зазначена земельна ділянка раніше входила до земель колективної власності КПСП ім. Коцюбинського, а з 05.07.15 розпорядженням Новобузької РДА №427-р від 05.07.05 передана у приватну власність ОСОБА_6, якому видано Державний акт на право власності на земельну ділянку ЯА №741062 від 01.08.05.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

В свою чергу, ч.6 ст.118 Земельного кодексу України передбачає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади, у клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, належать Центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, про необхідність відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

По-перше, відповідач - Новобузька РДА взагалі не є тим органом, який відповідно до ст.122 ЗК України вирішує питання про передачу у власність громадян земельних ділянок державної власності в розмірі 2,0 га для ведення особистого селянського господарства. Таким органом є відповідні територіальні підрозділи Держгеокадастру.

По-друге, Новобузька РДА наділена повноваженнями розпоряджатися землями колективної власності, колишніх колективних сільськогосподарських підприємств відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» щодо свого часу нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок. Але, зазначені земельні ділянки мають виключно цільове призначення для передачі колишнім членам колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, їх спадкоємців.

Передача земельних ділянок зазначеної категорії у власність іншим громадянам в загальному порядку з підстав, передбачених п. «б» ч.1 ст.121 ЗК України, взагалі не передбачено.

Тому, за відсутності у позивачки документів, визначених ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»: сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, свідоцтво про право на спадщину, посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай), Новобузька РДА у будь-якому випадку не могла задовольнити її клопотання та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

По-третє, земельна ділянка, на яку претендувала ОСОБА_1, відповідно до відповіді Відділу у Новобузькому районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з 01.08.05 перебуває у приватної власності ОСОБА_7

В задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивачку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України постанова складена у повному обсязі 27.10.17

Суддя В.В. Біоносенко