Справа № 530/584/17
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2017 р.Справа № 530/584/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Старостіна В.В.
Суддів: Старосуда М.І. , Яковенка М.М.
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Гадяцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 04.10.2017р. по справі № 530/584/17
за позовом ОСОБА_1
до Гадяцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області
про визнання незаконним (протиправним) дії, рішення суб`єкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні діїї та прийняти відповідні рішення,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Зінківського районного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Гадяцького об`єднаного Управління пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача при винесенні рішення колегіального органу з призначення пенсії № 15 від 02.03.2017 року про відмову в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідних документів, що підтверджують факт роботи в зоні відчуження та зобов`язати відповідача призначити позивачу згідно ч. 1 ст. 55 Закону України «про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсію за віком, як особі, яка працювала на території радіоактивного забруднення, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання пенсії, на 10 років, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що працював у зоні відчуження в період з 03 травня по 10 червня 1986 року, незалежно від кількості робочих днів, з часу звернення до відповідача.
Постановою Зінківського районного суду Полтавської області від 04.10.2017 року по справі № 530/584/17 адміністративний позов задоволено.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, просив слухати справу в його відсутність.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Позивач не не скористався своїм правом на подання заперечень на апеляційну скаргу, надав письмову заяву, в якій просить залишити апеляційну скаргу без задоволення та постанову суду першої інстанції без змін, а також просить слухати справу в його відсутність.
Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази та матеріали справи в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , згідно дубліката посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 17.09.2014 року є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС другої категорії (а.с. 18).
Зі змісту військового квитка позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 з 14.03.1986 року по 28.03.1986 року проходив перепідготовку на автомобілі УАЗ 469. Приймав активну участь у ліквідації наслідків на ЧАЕС з 3 травня по 10 06.1986 року. Ця інформація завірена підписом начальника штабу Мясниковим та печаткою військової частини. (а.с. 20-24).
Відповідно до копії протоколу № 156 від 17.10.1996 року при комісії МНС та виправлення яке внесено засіданням комісії 17.07.2014 року, згідно витягу з протоколу № 76 від 17.07.2014 року вирішено визнати ОСОБА_1 учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2-А категорії. (а.с. 11-12).
На підставі рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 11.11.1994 року (справа № 2-279 1994року), установлено факт участі ОСОБА_1 в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в м.Чорнобиль і м.Припять з 03 травня по 10 червня 1986 року. Дане судове рішення не змінено та не скасовано (а.с. 15).
Згідно довідки № 52/07-04 від 17.02.2015 року Зіньківської районної державної адміністрації в Полтавській області Управлінням праці та соціального захисту населення, виданої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , особі ЧАЕС 2 категорії (ліквідатор), про те, що він включений до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги (а.с. 14).
Рішенням Гадяцького об`єднаного Управління пенсійного фонду України в Полтавській області № 15 від 02.03.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії, в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують період його роботи в зоні відчуження (а.с. 7).
Не погоджуючись із позицією та рішенням відповідача, позивач звернувся до Зінківського районного суду Полтавської області із зазначеним адміністративним позовом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Як підтверджено матеріалами справи, позивач є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 2-ої категорії та отримує пенсію по інвалідності через Гадяцьке об`єднане Управління пенсійного фонду України в Полтавській області.
Як передбачено ст. 19 Коституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Коституцією та законами України. Згідно ст. 46 Коституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно- правовим актами.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку.
Як визначено ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія це щомісячні виплати, які здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
На підставі ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається довічно або на період протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.
Частиною 5 статті 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Згідно п. 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: ґ) документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях № 122 від 09.03.1988 року, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Колегія суддів зазначає, що згідно рішення Конституційного суду України № 12-рп/2000 від 25.10.2000 року, зоною відчуження є територія, що з 26.04.1986 року охоплює ту частину радіаційно небезпечних земель, рівень забруднення яких зумовив необхідність евакуації населення у 1986 році на підставі відповідних актів органів державної влади, незалежно від часу прийняття цих актів та проведення евакуації.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Як встановлено ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: зокрема учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 року по 31.12.1986 року не менше 5 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 10 років.
У відповідності до ч. 3 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Таким чином, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Враховуючи зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку, що в період з 03.05.1986 року по 10.06.1986 року позивач ОСОБА_1 біля 37 днів (більш ніж 5 днів) приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд вважає, що представником відповідача не доведено суду правомірність рішення № 15 від 02.03.2017 року.
Отже, враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 звернувшись 21.02.2017 року до Гадяцького об`єднаного Управління пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про призначення йому пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», подав всі необхідні документи, що передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення пенсій, та те, що надані документи підтверджують особливий статус позивача, а саме те, що ОСОБА_1 в період з 03.05.1986 року по 10.06.1986 року брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з них більш ніж 5 днів виконував роботи в зоні відчуження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 10 років, а, отже, дії Гадяцького об`єднаного Управління пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови позивачу в призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку згідно ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є неправомірними.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що постанова Зінківського районного суду Полтавської області від 04.10.2017 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції і вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують та доказів в їх обґрунтування відповідачем не надано.
Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Гадяцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.
Постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 04.10.2017р. по справі № 530/584/17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Старосуд М.І. Яковенко М.М.
Повний текст ухвали виготовлений 20.11.2017 р.