Справа № 826/15959/16
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

15 листопада 2017 року м. Київ № 826/15959/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Васильченко І.П., суддів: Бояринцевої М.А., Вєкуа Н.Г., при секретарі судового засідання Ксендзові А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про відвід у справі

за позовомОСОБА_1
до третя особа:Комісії з питань вищого корпусу державної служби, Національного агентства України з питань державної служби Президент України Порошенко Петро Олексійович
проскасування рішення,

за участю представників сторін:

позивач: ОСОБА_1;

від відповідача 1, 2: Хохлова К.А.;

від третьої особи Мишковець О.В.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Комісії з питань вищого корпусу державної служби, Національного агентства України з питань державної служби, третя особа: Президент України Порошенко Петро Олексійович про скасування рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 25.10.2016 р. суддею Арсірієм Р.О. відкрито провадження по справі та призначено попереднє засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 23.01.2017 р. закінчено підготовче провадження по справі та призначено колегіальний судовий розгляд справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 20.10.2017 р. справу прийнято до провадження суддею Васильченко І.П. та призначено колегіальний судовий розгляд.

Протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 08.11.2017 р. визначено колегію суддів щодо розгляду даної адміністративної справи у складі: головуючого судді Васильченко І.П., суддів: Бояринцевої М.А., Вєкуа Н.Г.

В судовому засіданні 15.11.2017 р. позивачем заявлено клопотання про відвід колегії суддів, яке обґрунтовано існуванням підстав адміністративного тиску на суддів, які голосували щодо звернення через тиск до ВРП) з боку Президента України П.О. Порошенка, який, на думку позивача, здійснює тиск на суддів через директора НАБУ шляхом відкриття кримінальних проваджень відносно суддів, вплив, якого, зокрема, можливий у даній справі.

Так, під час розгляду даної справи Указами Президента України від 28.09.2017 р. та від 03.04.2017 р. призначено на посаду суддів Окружного адміністративного суду м.Києва Васильченко І.П., Бояринцеву М.А., Вєкуа Н.Г. на яких 18.10.2017 р. в поза процесуальний спосіб, не передбачений положеннями Кодексу адміністративного судочинства України повторно розподілено справу за рішенням зборів суддів від 10.10.2017 р., тоді як положеннями ст. 15 1 цього Кодексу не передбачено такого способу повторного розподілу судових справ, як і не передбачено положеннями п. 2.3.49, п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

В судовому засіданні суд поставив на обговорення вирішення заяви про відвід колегії суддів.

Представники відповідачів 1, 2 та третьої особи заперечували проти задоволення клопотання з огляду на його необґрунтованість.

Ознайомившись із заявою позивача, суд вважає її необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року N 2453-VI (надалі - Закон № 2453-VI) ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Так, на думку позивача, автоматизований перерозподіл даної справи на інший склад суду є незаконними у зв'язку із чим колегія суддів має бути відведена.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розумний строк - найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (пункт 11 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

За приписами ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби розглядаються та вирішуються протягом розумного строку, але не більше двадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних судах функціонує автоматизована система документообігу суду, що забезпечує, зокрема, об'єктивний та неупереджений розподіл справ між суддями з додержанням принципів черговості та однакової кількості справ для кожного судді.

Підпунктом 1.3.1 п. 1.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, визначено порядок функціонування автоматизованої системи документообігу в судах загальної юрисдикції (далі - автоматизована система), яка забезпечує, окрім іншого, об'єктивний та неупереджений розподіл судових справ між суддями з додержанням принципів випадковості та в хронологічному порядку надходження судових справ, з урахуванням завантаженості кожного судді (збалансованого навантаження).

За приписами пп. 2.3.13 п. 2.3 Положення, збори суддів відповідного суду мають право визначати особливості здійснення автоматизованого розподілу судових справ, у тому числі, у випадках виявлення значної різниці в навантаженні на суддів (колегію суддів).

Відповідно до пп. 2.3.49-2.3.50 п. 2.3 Положення, повторний автоматизований розподіл судових справ між суддями застосовується у випадках визначених законом, а також з метою заміни одного, декількох суддів, всього складу суду, збільшення складу суду в порядку, визначеному підпунктами 2.3.4, 2.3.23 цього Положення.

Винятково у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов'язки), що додається до матеріалів справи.

Пунктом п. 58 Висновку Консультативної ради європейських суддів № 6 (2004), яким, з урахуванням альтернативних засобів вирішення спорів, передбачено, що в кожному суді можуть існувати механізми, згідно з якими, наприклад, обрана президія суддів може вирішувати питання передачі справ від перенавантаженого судді іншому судді в межах того самого суду у випадках коли робоче навантаження окремих судів буде збільшуватися або зменшуватися з плином часу.

Оскільки законом визначений обов'язок суду здійснювати розгляд адміністративних справ в розумні строки, неможливість його виконання, в розумінні приписів п. 2.3.49 Положення та в контексті інших наведених вище вимог, є правомірною підставою для повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями.

Так, довгострокове припинення повноважень щодо здійснення правосуддя у значної кількості суддів Окружного адміністративного суду міста Києва (в окремі періоди цей показник сягав 39 осіб) призвело до понаднормового збільшення навантаження з розгляду справ в решти суддів, зокрема судді, в провадженні якого перебувала справа № 826/15959/16, що призводило до неможливості їх розгляду у розумні строки.

Зважаючи на викладене вище на підставі рішення зборів суддів Окружного адміністративного суду м.Києва від 10.10.2017 р., з метою пришвидшення розгляду даної справи, керівником апарату Окружного адміністративного суду міста Києва винесено розпорядження № 7656 від 11.10.2017 р., яким на підставі п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу дану справу передано на повторний автоматичний розподіл справ між суддями.

Згідно ст. 8 Закону № 2453-VI суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Відповідно до статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України у суді функціонує автоматизована система документообігу суду, що забезпечує:

1) об'єктивний та неупереджений розподіл справ між суддями з додержанням принципів черговості та однакової кількості справ для кожного судді;

2) надання фізичним та юридичним особам інформації про стан розгляду справ у яких вони беруть участь;

3) централізоване зберігання текстів судових рішень та інших процесуальних документів;

4) підготовку статистичних даних;

5) реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції та етапів її руху;

6) виключено

7) видачу судових рішень та виконавчих листів на підставі наявних у системі даних щодо судового рішення та реєстрації заяви особи, на користь якої воно ухвалено;

8) передачу справ до електронного архіву.

Позовні заяви, скарги, подання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов'язковій реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду, яка здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження документів. До автоматизованої системи документообігу суду в обов'язковому порядку вносяться: дата надходження документа, інформація про предмет спору та сторони у справі, прізвище працівника апарату суду, який здійснив реєстрацію, інформація про рух судових документів, дані про суддю, який розглядав справу, та інші дані, передбачені Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності, який враховує кількість справ, що перебувають на розгляді у суддів, заборону брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого ставиться питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну повноважень. Після визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи внесення змін до реєстраційних даних щодо цієї справи, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду не допускається, крім випадків, встановлених законом. Керівник апарату суду несе персональну відповідальність за забезпечення дотримання у судах порядку розподілу судових справ між суддями, передбаченого цією статтею.

Доступ до автоматизованої системи документообігу суду надається суддям та працівникам апарату відповідного суду згідно з їхніми функціональними обов'язками.

Стаття 19 Конституції України зобов'язує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статей 6, 48 Закону N 2453-VI суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. Суддя не зобов'язаний давати жодних пояснень щодо суті справ, які перебувають у його провадженні, крім випадків, установлених законом.

Судовий захист є юрисдикційною формою захисту порушених або оспорюваних суб'єктивних прав та інтересів. Сутність такої форми захисту полягає в тому, що особа, яка вважає, що її права та законні інтереси порушені неправомірними діями інших осіб чи органів, звертається за захистом до суду як державного органу, уповноваженого вирішувати спори з метою відновлення порушеного права й припинення такого порушення. Визначальною складовою принципу захисту прав та інтересів є забезпечення гарантій права кожної людини на ефективний судовий захист.

Право на судовий захист законних прав та інтересів кожного громадянина гарантується статтею 55 Конституції. Цією нормою передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом статті 64 Основного закону, право на судовий захист не може бути обмежене.

У висновку N 3 (2002) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи підкреслюється, що мета, для досягнення якої повноваження надані суддям, - дати їм можливість здійснювати правосуддя шляхом застосування закону, забезпечуючи право кожної людини реалізовувати належні йому права та/або законні інтереси, яких вона була або може бути несправедливо позбавлена.

Статтею 14 Закону N 2453-VI визначено, що учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України.

Отже, прийняття процесуальних актів, а також дії суду під час розгляду справи належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження дій чи актів, що стосуються здійснення правосуддя, неможливий. Правову оцінку дій суд під час розгляду справи, перевірку законності та обґрунтованості прийнятих судових рішень має виключно відповідний суд згідно процесуальним законодавством в межах провадження відповідної справи.

Відповідно до ст. 27 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться:

1) якщо він брав участь у розгляді цієї справи або пов'язаної з нею справи як представник, секретар судового засідання, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 15 1 цього Кодексу. Суддя відводиться також за наявності обставин, встановлених статтею 28 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Суд вважає за необхідне зазначити, що право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Слід також звернути увагу на те, що для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об'єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Водночас ч. 3 ст. 30 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу. Заяви про відвід (самовідвід), подані після початку розгляду, судом не розглядаються.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що твердження позивача про те, що справа була передана на повторний перерозподіл у поза процесуальний спосіб є безпідставним та необґрунтованим.

Окрім того, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на наявність у колегії суддів конфлікту інтересів, що обумовлене обшуками в кабінетах суду проведеними працівниками НАБУ слідчих дій, що стало підставою для прийняття 29.05.2017 р. під час зборів суддів Окружного адміністративного суду м.Києва рішення щодо звернення до ВРП, РСУ та ГПУ через тиск працівників НАБУ, оскільки відносно суддів даної колегії відсутні кримінальні провадження через які, на думку позивача, здійснюється тиск директором НАБУ на суддів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав, за якими колегія суддів не може брати участь в розгляді даної справи, а тому заява про відвід, заявлена позивачем не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 29-31, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви про відвід відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної скарги на постанову суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Головуючий суддя І.П. Васильченко

Судді: М.А. Бояринцева

Н.Г. Вєкуа

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 20.11.2017 р.