Справа № 815/4684/17
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4684/17
У Х В А Л А

20 листопада 2017 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Рудченко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження клопотання відповідача - Одеської філії державного підприємства "Національні інформаційні системи" (від 28.09.2017р. вхід.№26727/17) щодо закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської філії державного підприємства "Національні інформаційні системи", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зобов'язання припинити обтяження, що зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 23.08.2013р. №13866116 щодо арешту рухомого майна.

28.09.2017р. до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача - Одеської філії державного підприємства "Національні інформаційні системи" надійшло клопотання (вхід.№26727/17), за підписом повноважного представника Підприємства ОСОБА_2, щодо закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України, з підстав неналежності розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що 23.10.2017р. та 14.11.2017р. до суду від повноважних представників позивача - ОСОБА_3, та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшли клопотання (вхід.№ЕП/4143/17, вхід.№ЕП/4512/17 відповідно) про розгляд справи без їх участі.

Згідно з ч.7 ст.9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що від повноважних представників позивача - ОСОБА_3, та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області до суду надійшли клопотання (від 23.10.2017р. вхід.№ЕП/4143/17, від 14.11.2017р. вхід.№ЕП/4512/17) про розгляд справи без їх участі, а також зважаючи на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 23.08.2013р. Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі Постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Коваленко В.О. від 21.08.2013р. ВП №39449261, до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис №13866116 про арешт рухомого майна ОСОБА_1, що підтверджується наявним у матеріалах справи Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 04.07.2017р. №52743290.

Судом з'ясовано, що за результатами розгляду заяви повноважного представника позивача - ОСОБА_3 від 31.05.2017р. щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №39449261, Відділом примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області на адресу заявника надіслано Лист від 13.06.2017року №09.1-3885/39449261, за підписом начальника відділу ОСОБА_5, у якому зазначено, що відповідно до інформації, що міститься в АСВП (спецпідрозділ) виконавче провадження завершено 30.12.2013року на підставі пункту 4 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 10.02.2017р., у зв'язку з закінченням строків зберігання завершених виконавчих проваджень (3 роки), виконавче провадження №39449261 вилучено. Відповідно до акту переробки документів від 10.02.2017р., документи перелічені у акті про вилучення виконавчих проваджень для знищення б/н від 10.02.2017р. за 2013рік перероблено шляхом їх механічного подрібнення та використання отриманої маси у якості вторинної сировини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду адміністративної справи без вирішення її по суті, та винесення постанови у зв'язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи. Після закриття провадження позивач не має права на повторне звернення до суду з тим самим позовом.

Права, свободи чи інтереси осіб можуть захищатися не лише в адміністративних судах, але й в загальних, господарських, третейських судах, а також в адміністративному порядку. Тому важливе практичне значення має чітке розмежування юрисдикції різних установ.

Юрисдикція - це передбачена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єктом владних повноважень, відповідно до п.7 ч.1 ст.3 КАС України, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що усі публічно-правові спори, у яких хоча б однією зі сторін є суб'єкт владних повноважень, належать до адміністративної юрисдикції і за компетенцією мають бути розглянуті адміністративними судами.

З урахуванням вищеозначених законодавчих приписів, в контексті положень Конституції України, можна дійти висновку, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю й обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб»єктів владних повноважень.

Так, судом встановлено, що саме наявність у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запису №13866116 від 23.08.2013р. про арешт рухомого майна ОСОБА_1, внесено Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України послугувала підставою для звернення позивача до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

До Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими для всіх юридичних та фізичних осіб.

Держатель Державного реєстру виконує такі функції: 1) організує ведення Державного реєстру; 2) приймає заяви і вносить записи до Державного реєстру про виникнення, зміну, припинення обтяжень рухомого майна, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; 3) забезпечує вільний доступ будь-яких осіб до внесених до Державного реєстру відомостей про обтяження цілодобово протягом семи днів на тиждень; 4) надає витяги з Державного реєстру про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна; 5) стягує плату за внесення записів до Державного реєстру та надання витягів з нього.

Держатель Державного реєстру наділяє відповідних суб'єктів повноваженнями реєстраторів Державного реєстру, які надаватимуть послуги щодо внесення записів до Державного реєстру про виникнення, зміну, припинення обтяжень, звернення стягнення на предмет обтяження та надання витягів з Державного реєстру, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судом встановлено, що державна реєстрація обтяжень рухомого майна безпосередньо відноситься до компетенції державних реєстраторів, котрі за наслідками перевірки документів до Державного реєстру обтяжень рухомого майна вносять відповідні записи.

Пунктом 1 Наказу Міністерства юстиції України від 07.07.2006 року № 57/5 «Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна» передбачено, що реєстраторами Державного реєстру обтяжень рухомого майна є державне підприємство «Національні інформаційні системи», державні нотаріальні контори та приватні нотаріуси.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що під час внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису №13866116 від 23.08.2013р. про арешт рухомого майна ОСОБА_1, державний реєстратор Одеської філії Державного підприємства "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень" діяв з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від імені держави, виконував передбачені законом повноваження щодо державної реєстрації прав, суд дійшов висновку, що даний спір є публічно-правовим, та має розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом спору, у даному випадку, є законність внесення державним реєстратором до Державного реєстру обтяжень рухомого майна означеного запису при здійсненні владних управлінських функцій.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання відповідача - Одеської філії державного підприємства "Національні інформаційні системи" (від 28.09.2017р. вхід.№26727/17), про закриття провадження по даній справі, відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Керуючись ч.7 ст.9, ч.6 ст.128, п.1 ч.1 ст.157, ст.ст.133, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідача - Одеської філії державного підприємства "Національні інформаційні системи" (від 28.09.2017р. вхід.№26727/17) щодо закриття провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Харченко Ю.В.