Справа № 815/3342/17
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3342/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Сердюк І.С.

сторін:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю ЮГРЕЙН АГРО до управління Укртрансбезпеки в Одеській області про скасування постанови про застосування адміністративно господарських санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю ЮГРЕЙН АГРО до управління Укртрансбезпеки в Одеській області в якому позивач просить:

- скасувати Постанову про застосування адміністративно господарського штрафу №ВН01655765 від 13.06.2017 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що по перше: згідно Акту серії ВН № 0151089, яким зафіксовано вагу вказаного транспортного засобу в 39 т 200 кг, який був підставою для винесення Постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу №ВН0155765 від 13.06.2017р. і враховуючи приписи ст. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, ніякого перевищення ваги не було;

По друге: відповідно до п. 21 Порядку здійснення габаритно-вагового контрою та сприяння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 р., рух КАМАЗу державний номер НОМЕР_1, з напівпричіпом ГКБ державний номер НОМЕР_2 заборонений не був, оскільки, перевищення ваги не мало місце;

По третє: запрошення на розгляд справи про застосування адміністративно-господарського штрафу направлено не підприємству, яке використовувало автомобіль, а власнику автомобілю, який отримав його 15.06.2017. Відповідно до п. 26 Порядку здійснення державного контрою на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою кабінету міністрів України № 1567 від 08.11.2006, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові та наданих в судовому засіданні поясненнях.

Представник відповідача проти позову заперечував. В обґрунтування заявленої правової позиції зазначив, наступне.

11.05.2017р. управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень встановлених пунктом 22 Правилами дорожнього руху України, затверджених ПКМ України від 10.10.01р. №1306 а також Порядком (без дозволу виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових, великогабаритних транспортних засобів).

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному КМУ.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 закону України «Про автомобільний транспорт», у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом (окрім зазначених у ч. 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Перевантаження на здвоєну вісь перевіряє мого автомобіля підтверджується чеком зважування, а також довідкою та актом перевірки.

Разом з тим, виклик на розгляд справи про порушення транспортного законодавства, а також надіслання позивачу оскаржуємої постанови здійснено з дотриманням вимог Порядку здійснення, державного контроля на автомобільному транспорті затвердженому ПКМ України від 08.11.2006р. № 1567.

Розрахунок пройденої відстані автомобілем позивача був зроблений відповідачем на підставі даних, наданих водієм, а також товаро - транспортної накладної з використанням «Автодорожної електронної бізнес карти України».

Отже, дії відповідача, включаючи складання акту від 11.05.2017 р., довідки від 11.05.2017 р. та розрахунку від 11.05.2017р. про результати зважування відповідають діючому Законодавству про автомобільний транспорт.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, судом встановлено наступне.

11.05.2017 р. посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області у пункті габаритно - вагового контролю смт. Затока СП проведено габаритно-ваговий контроль вантажного автомобіля марки Камаз, модель 53212, реєстраційний № НОМЕР_3, причіп ГКБ, модель 8352, реєстраційний № НОМЕР_4.

За результатами проведення контролю Акт № 0151791 від 11.05.2017 р. проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким встановлено порушення ч. 1 абз. 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутній дозвіл , який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами у разі перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень (а/с. 8).

Також складено Акт № 0151089 від 11.05.2017р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а/с. 9), на підставі якого проведено Розрахунок від 11.05.2017 р. плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд в розмірі 158,76 євро (а/с. 12).

Розрахунок пройденої відстані автомобілем позивача був зроблений відповідачем на підставі даних наданих водієм, а також товаро - транспортної накладної з використанням «Автодорожної електронної бізнес карти України», http://della.ua/distance/.

На підставі акт № 0151791 від 11.05.2017 р. відповідачем винесено постанову від 13.06.2017 року про застосування адміністративно-господарського штрафу № ВН 0155765 у сумі 1700 грн. (а/с. 7).

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

За визначеннями наведеними в статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно з п. 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2011 року, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (в редакції, чинній на час проведення перевірки) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом (окрім зазначених у ч. 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно з п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994 року, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

В силу положень пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено п. 30 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 ( Надалі - Порядок № 879).

Відповідно до п. 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно п. 18 Порядку № 879, за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

У відповідності з п. 21 Порядку № 879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Пунктом 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (абз. 1 п. 28 Порядку №879).

Відповідно до п. 30 Порядку № 879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пунктом 31 Порядку № 879 встановлено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Згідно із п. 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Отже, нормами чинного законодавства встановлені вимоги щодо здійснення перевезень вантажу великоваговими та великогабаритними транспортними засобами на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до розрахунку за проїзд (а/с. 12) П=(Рзм+Рнв+Рг)хВхК де: Рзм - 0; Рнв - 0,27 (перевищення становить 16,28%); Рг - 0; В - протяжність маршруту 190 км (маршрут руху:м. Ярославець - м. Одеса); К - у потрійному розмірі (перевищення від 10 до 40 %). П = 158,76 Євро.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що відповідач діяв відповідно до ст. 19 Конституції України, оскільки під час розгляду справи судом підтверджений висновок відповідача про перевищення ТЗ (Камаз реєстраційний № НОМЕР_3, причіп ГКБ, модель 8352, реєстраційний № НОМЕР_4) нормативних вагових параметрів.

А отже, підтверджується і порушення позивачем ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в частині відсутності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданого компетентними уповноваженими органами у разі перевезення вантажів з перевищенням вагових параметрів.

Разом з цим суд вважає доводи позивача щодо протиправності рішення відповідача необгрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті.

Так представник позивача стверджувала, що під час проведення габаритно - вагового контролю ТЗ (Камаз реєстраційний № НОМЕР_3, причіп ГКБ, модель 8352, реєстраційний № НОМЕР_4) була встановлена фактична вага 39 200 т, що не перевищує допустиму - 40 т.

Але при цьому, ТЗ (Камаз реєстраційний № НОМЕР_3, причіп ГКБ, модель 8352, реєстраційний № НОМЕР_4) за технічними характеристиками ТЗ має здвоєну вісь, оскільки відстань між 2 і 3 осями не перевищує2,5 м.

Отже, навантаження на здвоєну вісь складає 10 360+10220= 20, 580 (а/с. 10), що перевищує встановлені 18 т. (п. 22.5 Правил дорожнього руху України).

Крім цього представник позивача стверджувала, що відповідачем порушено порядок сповіщення про дату, час та місце розгляду справи ТОВ "Югрейн Агро".

Але, встановлені судом фактичні обставини, спростовують твердження представника позивача.

Судом встановлено, що повідомлення про розгляд справи на адресу ТОВ "Югрейн Агро" направлено засобами поштового звязку 26.05.2017 р. (вих. № 3891/31/17) (а/с. -108).

Відповідно до фотокопії поштового конверту (а/с. 111) та копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а/с. 110), вказане запрошення повернулось на адресу відправника (відповідача по справі) з довідкою пошти ф-20 "за закінченням терміну зберігання".

Вказані обставини дають підставу вважати про належне повідомлення позивача про розгляд справи.

Разом з тим, суд вважає за можливе зазначити, що поштова корреспонденція суду по вказаній справі, яка направлялась на адресу позивача (вул. Красна, 3, с. Тарутине, Тарутинського району, Одеської області), також повернута на адресу суду без вручення адресату з відміткою пошти "Адресат не знайдено" (а/с. 45-49, 50-55).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, застосування правила про пріоритет норми з найбільш сприятливим для особи тлумаченням може бути здійснене також шляхом використання практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні від 17.06.2008 р. у справі Мелтекс ЛТД та ОСОБА_12 проти Вірменії суд зазначив, що в будь-якому випадку закон має визначати обсяг будь-яких дискреційних повноважень компетентних органів і порядок їх реалізації з достатньою ясністю, беручи до уваги законну мету таких заходів, та надавати особі адекватний захист від свавільного втручання (§81 рішення).

Іншими словами, дискреційні повноваження у державного органу виникають лише тоді, коли такі повноваження надані законами України. Тобто саме закони, а не власний розсуд субєкта владних повноважень, мають дозволяти останньому прийняти одне з декількох рішень. І кожне з цих рішень має бути чітко передбачене законом. У протилежному випадку, за відсутності відповідного законодавчого положення, держорган яких-небудь дискреційних повноважень мати не може.

Ця концепція цілком підкріплюється положеннями Конституції. Статтею 19 Конституції України не допускає інших дій для державних та комунальних органів крім тих, які передбачені законом.

З огляду на такі конституційні обмеження, не може бути іншого розуміння дискреційних повноважень, крім як повноважень, передбачених законом. Пленумом Вищого адміністративного суду України у своїй постанові Про судове рішення в адміністративній справі від 2013 р. вказано, що суб'єкт владних повноважень вправі приймати рішення на основі адміністративного розсуду лише відповідно до закону, тобто у передбачених законом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 86).

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

21 листопада 2017 року.