Справа № 805/3089/17-а
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 р. Справа №805/3089/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 10:10 год.

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кочанова П.В., при секретарі судового засідання Притулі С.С., розглянувши у судовому засіданні матеріали адміністративного позову Головного управління Державного фіскальної служби у Донецькій області до Державного підприємства Мирноградвугілля про надання дозволу на погашення суми податкового боргу в сумі 3 266 597,52 грн. за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, -

за участю сторін

від позивача - ОСОБА_1, дов. від 13.04.2017 № 5450/10/05-99-10-02

від відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державного фіскальної служби у Донецькій області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про надання дозволу на погашення суми податкового боргу в сумі 3 266 597,52 грн. за рахунок майна платника податків ДП «Мирноградвугілля», що перебуває у податковій заставі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач ОСОБА_2 підприємство «Мирноградвугілля» перебуває на податковому обліку в Покровській об'єднаній ОСОБА_2 податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області з 31.03.2003 року за № 144. Станом на 18 серпня 2017 року за відповідачем значиться податковий борг у розмірі 3 266 597,52 грн., який виник в термін з 20.05.2014 року з причин несплати грошових зобовязань. На юридичну адресу відповідача були направлені перша податкова вимога від 05.04.2003 року № 1/36 та друга податкова вимога від 07.05.2003 року № 2/52. ОСОБА_2 підприємство «Мирноградвугілля» має безперервний податковий борг з 2003 року. Відповідно до даних зворотнього боку облікової картки по ДП «Мирноградвугілля» обліковується податковий борг у розмірі 3 266 597,52 грн. за надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Оскільки податкове зобовязання є узгодженим, термін сплати минув, а у добровільному порядку Відповідач його не сплатив, у Головного управління ДФС у Донецькій області виникло право звернутись до суду з позовом про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. В звязку з чим, просили суд задовольнити адміністративний позов та надати ГУ ДФС у Донецькій області дозвіл на погашення податкового боргу у сумі 3 266 597,52 грн. за рахунок майна платника податків ДП «Мирноградвугілля», що перебуває у податковій заставі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі № 805/3089/17-а та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні, призначеному на 21 листопада 2017 року повноважний представник позивача просив суд задовольнити адміністративний позов.

Повноважний представник відповідача не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Разом з цим, повноважним представником відповідача 18 жовтня 2017 року через відділ документообігу та архівної роботи суду надані письмові заперечення, у яких останній зазначив, що позивачем не зазначено за рахунок якого саме майна відповідача, що перебуває в податковій заставі, необхідно погасити податковий борг, а лише в підставах позову згадує акт опису майна № 09/25 від 14.07.2015 року.

В акті опису зазначено майно, яке за законодавством можна вважати приналежностями до головної річчі, нерухомим майном, або майном, що забезпечує безпеку працівників шахт та/або екологічну безпеку шахти як обєкта підвищеної небезпеки.

Всі ці обєкти, а також інше майно відповідача, що є в податковій заставі згідно з актом опису майна, технологічно є частиною майнового комплексу шахт, які як структурні підрозділи має у своєму складі ДП «Мирноградвугілля». Майно забезпечує не тільки виробничу діяльність шахт, але й їх екологічну безпеку для навколишнього середовища, а також безпечні умови для працівників шахт.

Відповідно до Гірничого Закону України, Закону України «Про охорону праці», Правил безпеки у вугільних шахтах, Кодексу цивільного захисту, на кожній шахті повинні діяти план ліквідації аварій, система управління виробництвом та охороною праці, система протиаварійного захисту та система протипожежного захисту.

Реалізація навіть частини від того майна ДП «Мирноградвугілля», яке перебуває в податковій заставі відповідно акту опису майна, неминуче створить небезпеку для працівників шахт, що зробить неможливим нормальне провітрювання шахт, відкачку води з шахти, функціонування єдиної системи управління охороною праці на підприємстві, систем сигналізації в шахті та оповіщення гірників при аварії, плану ліквідації аварій.

Продаж певних обєктів, які знаходяться в податковій заставі та вказані в акті опису майна, фактично призведе до необхідності консервації гірничого підприємства або певної його частини.

Відповідно до статті 45 Гірничого закону України «ліквідація або консервація гірничого підприємства здійснюється за проектом, затвердженим власником (керівником) гірничого підприємства, який включає соціально-економічне обґрунтування, технічне рішення, пропозиції про можливе відновлення гірничих робіт, використання гірничих виробок, будівель, споруд іншого призначення, заходи, спрямовані на запобігання небезпечному впливу на інші підприємства, довкілля та людей, та який пройшов екологічну, технічну та інші види експертиз. а також погоджений в установленому законодавством порядку з органами гірничого нагляду, органами місцевого самоврядування та іншими заінтересованими органами.

Проект ліквідації або консервації гірничого підприємства затверджується одночасно з комплексним планом соціального захисту працівників, які вивільняються, розвитку соціальної інфраструктури та з визначенням джерел фінансування цих заходів.»

ДП «Мирноградвугілля» вважає, що продажу в порядку реалізації податкової застави може підлягати лише тільки таке майно, реалізація якого не суперечить проекту ліквідації або консервації шахти у звязку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши заперечення відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідач ОСОБА_2 підприємство «Мирноградвугілля» є юридичною особою та зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом 32087941, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань , перебуває на обліку в Покровській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області як платник податків з 31 березня 2003 року за № 144, що підтверджується ідентифікаційними даними платника податків.

Станом на 18 серпня 2017 року за відповідачем значиться податковий борг у розмірі 3 266 597,52 грн., який виник в термін з 20.05.2014 року з причин несплати грошових зобовязань, в тому числі по платежах:

19010100 (537-15) Надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря на підставі самостійно поданих податкових декларацій з екологічного податку № НОМЕР_1 від 16 квітня 2014 року на суму 466608,67 грн., № 6 від 24 липня 2014 року на суму 319 593,73 грн., № 6 від 21 жовтня 2014 року на суму 304 541,04 грн., № НОМЕР_2 від 21 січня 2015 року на суму 295 775,68 грн., № НОМЕР_3 від 08 травня 2015 року на суму 408 716,93 грн., № НОМЕР_4 від 04 серпня 2015 року на суму 288 209,21 грн., № НОМЕР_5 від 16 листопада 2015 року на суму 220 056,54 грн., № НОМЕР_6 від 08лютого 2016 року на суму 370 437,88 грн. та № НОМЕР_7 від 10травня 2016 року на суму 592 657,84 грн.

Позивач направив відповідачу першу податкову вимогу від 05 квітня 2003 року № 1/36 на суму 673 577,64 гривень та другу податкову вимогу від 07 травня 2003 року № 2/52 на суму 673 577,64 гривень які отримані уповноваженою посадовою особою. Вказані вимоги не оскаржувались.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Перелік підстав, наявність яких надає можливість визначати податкові вимоги відкликаними, визначений ст. 60 Податкового кодексу України.

При цьому, зазначеною статтею Кодексу визначено, що якщо нарахована сума грошового зобов'язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов'язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається).

Наявними в матеріалах справи документами підтверджено безперервне існування податкового боргу відповідача за період від дня отримання податкової вимоги до моменту виникнення податкового боргу, заявленного позивачем до стягнення.

Відповідачем зазначене не спростовано, документальних обґрунтувань в підтвердження того, що наведена податкова вимога вважається відкликаною не надано.

На підставі рішення № 1 від 09 вересня 2011 року начальника ДПІ у м.Димитрові про опис майна у податкову заставу, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ДП «Красноармійськвугілля», складено Акт опису майна № 9/25 від 14 липня 2015 року який підписано платником податків (представником платника податків) та зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, номер витягу 47538992 від 30.07.2015 року. Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, майно відповідача згідно акту опису № 9/25 від 14 липня 2015 року перебуває у податковій заставі.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 жовтня 2016 року постановою Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/3061/16-а задоволено позов Красноармійської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області до Державного підприємства Красноармійськвугілля про стягнення коштів за податковим боргом у розмірі 5 637 369,08 грн., в тому числі 3 266 597,89 грн. надходження від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Рішенням № 1 від 28 лютого 2017 року про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, заступником начальника Головного управління ДФС у Донецькій області ОСОБА_3, відповідно до пункту 95.5статті 95 Податкового кодексу України, скеровано до установ банку, у яких відкриті рахунки ДП Красноармійськвугілля, інкасові доручення про стягнення з рахунків боржника податкового боргу на суму 10 000 000,00 грн., а саме: від 30.03.2017 № 48/16, № 47/16, № 46/16, № 45/16, № 44/16, № 43/16, № 42/16, № 41/16, № 40/16, № 39/16, № 1797/16, № 57/16, № 56/16, № 55/16, № 51/16, № 50/16, № 52/16, № 53/16, № 49/16; № 59/16 на суму 4 040 084,22 грн., № 58/16 на суму 4 040 084,23 грн.

З матеріалів справи вбачається, що інкасові доручення повернуті без виконання.

Отже, всі прийняті позивачем заходи не призвели до погашення відповідачем податкового боргу.

Відповідачем подано до податкової інспекції декларації з екологічного податку за І, ІІ, ІІІ, IV квартали 2014 року, в яких відповідач визначив до сплати суми нарахованого податкового зобовязання з екологічного податку у загальній сумі 1 386 519,12 гривень.

Відповідачем подано до податкової інспекції декларації з екологічного податку за І, ІІ, ІІІ квартали 2015 року, в яких відповідач визначив до сплати суми нарахованого податкового зобовязання з екологічного податку у загальній сумі 1 287 420,56 гривень.

Відповідачем самостійно подано до податкової інспекції декларації з екологічного податку за І квартал2016 року, в яких відповідач визначив до сплати суми нарахованого податкового зобовязання з екологічного податку у загальній сумі 592 657,84 гривні.

Відповідачем самостійно визначено суму грошового зобов'язання за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення за період з 2014 року по І квартал 2016 року в сумі 3 266 597,52 гривні, яка самостійно не сплачена у встановлені строки та заявлена позивачем до стягнення за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі відповідно до акту опису майна від 14 липня 2015 року № 9/25.

Відповідно до пункту 1 спільного наказу «Про реєстрацію податкових застав нерухомого майна» Міністерства юстиції України, Державної податкової адміністрації України від 07 лютого 2003 року № 9/5/59, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 07 лютого 2003 року за № 107/7428, (із змінами і доповненнями) встановлено, що реєстрація податкових застав нерухомого майна здійснюється в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна в порядку, установленому Законом України від 18 листопада 2003 року № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830, Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29 липня 2004 року № 73/5, зареєстрованим у Мінюсті України 29 липня 2004 за № 942/9541.

Виходячи з цього, податкова застава майна відповідача за актом опису № 9/25 від 14 липня 2015 року зареєстрована у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягами про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен повинен сплачувати податки та збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобовязаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 цього ж Кодексу платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно статті 95 Податкового кодексу України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошового зобовязання та/абопені, визначених платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутні зобовязання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобовязань.

У таких випадках:

- рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обовязковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи;

- рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.

Орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення податкового боргу.

Право податкової застави не поширюється на майно, визначене підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього Кодексу, на іпотечні активи, що належать емітенту та є забезпеченням відповідного випуску іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, на грошові доходи від цих іпотечних активів до повного виконання емітентом зобовязань за цим випуском іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, а також на склад іпотечного покриття та грошові доходи від нього до повного виконання емітентом зобовязань за відповідним випуском звичайних іпотечних облігацій.

У звязку із відсутністю коштів на рахунках платника податків, суд надає Головному управлінню ДФС у Донецькій області дозвіл на погашення суми податкового боргу в сумі 3 266 597,52 грн. за рахунок майна платника податків ДП «Мирноградвугілля», що перебуває у податковій заставі, відповідно до акту опису майна № 9/25від14 липня 2015 року.

Суд наголошує, що спірні правові відносини виникли та регулюються Податковим кодексом України, який регулює питання в частині майна на яке не поширюється податкова застава.

Крім цього, в своєму запереченні відповідач просив суд вирішити питання про призначення комплексної гірничо-технічної та екологічної експертизи з власної ініціативи, оскільки клопотання про проведення відповідної експертизи на даний час заявити не може, так як має заборгованість із податків та виплати заробітної плати.

З приводу цього, суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до ст. 81 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд може призначити експертизу. Особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, наякі потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначаються судом. Суд повинен вмотивувати від ухилення питань осіб, які беруть участь у справі. Особи, які беруть участь у справі, мають право просити суд призначити експертизу і доручити її проведення відповідній експертній установі або конкретному експерту.

Так, виходячи із змісту ч. 1 ст. 81 КАС України, вбачається, що призначення експертизи є правом, а не обов'язком суду.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.

Отже, експертиза це дослідження на вимогу суду поданих ним об'єктів, яке провадиться експертами на базі спеціальних знань і на науковій основі з метою одержання даних про факти, що мають значення для правильного вирішення справи. Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Надані позивачем суду документи в підтвердження позовних вимог в розумінні ч. 4 ст. 70 КАС України є належними та допустимими доказами стосовно предмету доказування.

Крім цього, як зазначалось вище, Акт опису майна № 9/25 від 14 липня 2015 року підписано посадовими особами підприємства та питання щодо наслідків звернення стягнення на заставлене майно відповідача після 14 липня 2015 року не піднімались.

У звязку з чим, суд вважає посилання відповідача в своєму запереченні щодо проведення комплексної гірничо-технічної та екологічної експертизи безпідставним та необгрунтованим.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 104-107, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Головного управління Державного фіскальної служби у Донецькій області до Державного підприємства Мирноградвугілля про надання дозволу на погашення суми податкового боргу в сумі 3 266 597,52 грн. за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі - задовольнити.

Надати Головному управлінню ДФС у Донецькій області дозвіл на погашення суми податкового боргу в сумі 3 266 597,52 грн. (три мільйона двісті шістдесят шість тисяч пятсот девяносто сім тисяч 52 коп.) за рахунок майна платника податків ДП Мирноградвугілля (), що перебуває у податковій заставі.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті 21 листопада 2017 року та проголошені в присутності представника позивача.

Постанова у повному обсязі складена 22 листопада 2017 року.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Кочанова П.В.