Справа № 686/16926/17
Суддя: Стефанишин С. Л.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2017 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі Ніколайчук А.В. за участю учасників процесу

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

31 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що з 19.07.1999 року призначений стажистом на посаді помічника прокурора Старокостянтинівського району і з того часу працює в органах прокуратури Хмельницької області на різних посадах, на сьогодні працює в прокуратурі Хмельницької області на посаді прокурора відділу. Загальний стаж роботи, який зараховується до вислуги років відповідно до ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ станом на 16.08.2017 року становить понад 20 років. 09.04.2014 року ОСОБА_1 була присвоєна ІІ група інвалідності внаслідок загального захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01.05.2017 року, що підтверджується довідкою серії АВ № 0356341 та 17.05.2017 року згідно довідки МСЕК продовжено ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання до 01.06.2020 року.

06.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до управління ПФУ у м. Хмельницькому із заявою про призначення та перерахунок пенсії по інвалідності як працюючий пенсіонер органів прокуратури.

15.08.2017 року позивач повторно звернувся до управління ПФУ у м. Хмельницькому із заявою про переведення пенсії з одного виду на інший та призначення її у звязку із інвалідністю ІІ групи у відповідності ч.ч. 2,9 ст. 86 закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ.

Однак, листом від 16.08.2017 року УПФУ у м. Хмельницькому йому повідомило про відмову призначити пенсію на умовах Закону України «Про прокуратуру», посилаючись на те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213, у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до ряду законів, в тому числі Закону України «Про прокуратуру». Натомість йому було призначено пенсію по інвалідності на загальних підставах, передбачених Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Таку відмову позивач вважає незаконною, оскільки на час прийняття вищевказаного Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213 діяв старий Закон «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, яким регулювались питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України (ст.50-1 Закону). Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року втратив чинність з 15.07.2015 року у звязку з набранням чинності нового Закону України Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, яким визначено та на сьогоднішній день регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України. Чинним законодавством не передбачено обмеження права прокурорів, яким присвоєна друга група інвалідності, на призначення та отримання пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, на відміну від прокурорів, яким не присвоєна група інвалідності і щодо яких є обмеження, передбачені ч.15 ст.86 цього Закону. Тому позивач просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 05 вересня 2017 року було відкрито скорочене провадження.

Відповідачу були вручені копія ухвали про відкриття скороченого провадження разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів, після чого відповідачем суду надані письмові заперечення проти позову, в яких він вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити в позові.

Ухвалою від 27 вересня 2017 року суд постановив розглядати справу за загальними правилами КАС України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, просила відмовити у позові.

Вислухавши сторони, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була присвоєна ІІ група інвалідності внаслідок загального захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01.05.2017 року, що підтверджується довідкою серії АВ № 0356341 та 17.05.2017 року згідно довідки МСЕК продовжено ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання до 01.06.2020 року.

06.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до управління ПФУ у м. Хмельницькому із заявою про призначення та перерахунок пенсії по інвалідності як працюючий пенсіонер органів прокуратури. Натомість було проведено перерахунок призначеної пенсії по інвалідності на загальних підставах, передбачених Законом України «Про загально обовязкове державне пенсійне страхування», а не на підставі ч.ч. 2,9 ст. 86 закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ, який діяв на час звернення.

15.08.2017 року позивач повторно звернувся до управління ПФУ у м. Хмельницькому із заявою про переведення пенсії з одного виду на інший та призначення її у звязку із інвалідністю ІІ групи у відповідності ч.ч. 2,9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ.

Однак, листом від 16.08.2017 року УПФУ у м. Хмельницькому йому повідомило про відмову призначити пенсію на умовах Закону України «Про прокуратуру», посилаючись на те, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213, у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до ряду законів, в тому числі Закону України «Про прокуратуру». Натомість йому було призначено пенсію по інвалідності на загальних підставах, передбачених Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч.9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» прокурорам, визнаним інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною другою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Частиною 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» в редакції 14.10.2014 року передбачено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч.6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 року до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується в т.ч.: час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Таким чином, на час звернення до Управління Пенсійного фонду України м. Хмельницькому із заявою про призначення пенсії по інвалідності на підставі ч.9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру»у зв'язку з інвалідністю II групи,трудовий стаж позивача в органах прокуратури складав більше 10 років.

Відповідно до вимог п.5 ч.1ст. 16 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, який набрав чинності та вступив в дію з 15 липня 2015 року гарантії незалежності прокурорів забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням.

Відповідно до ст. 58 Конституції Українизакони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

При цьому, судом береться до уваги, що на час прийняття вищезазначеного Закону № 213-VІІІ від 02 березня 2015 року, а також з 1 червня 2015 року до 15 липня 2015 року діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-ХІІ, яким регулювались питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України.

Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ втратив чинність з 15 липня 2015 року у зв'язку з набранням чинності нового Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, яким визначено та на сьогоднішній день регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України (стаття 86).

Отже, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року не міг встановлювати чи вносити зміни доЗакону України «Про прокуратуру», який вступив в дію тільки з 15.07.2015 року.

Окрім того, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) «надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті».

Тому, посилання відповідача на те, що на час звернення позивача із заявоюпро призначення пенсії та її призначення підлягає застосуванню Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213, який прийнятий в часі пізніше ніж Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014року, є безпідставним.

Визначаючи період, з якого підлягає проведення перерахунку раніше призначеної позивачеві пенсії за вислугою років, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як видно з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом лише 31 серпня 2017 року, тому суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту в межах шестимісячного строку до дня звернення до суду з відповідним позовом, тобто з 28 лютого 2017 року, що узгоджується з вимогами ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Керуючисьст.ст. 2,4,6-12,71-72,86,94,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,Законом України «Про прокуратуру» за №1697-VІІ, ст.ст. 19,46,58 Конституції України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності згідно ч.2, 9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VІІ.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності згідно ч.2, 9 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VІІ з 15 серпня 2017 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому здійснити перерахунок та виплатити різницю між пенсією по інвалідності, виплаченою згідно Закону України «Про загальнообов'язове державне пенсійне страхування» та пенсією по інвалідності, на яку ОСОБА_1 має право згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VІІ з 28 лютого 2017 року по 15 серпня 2017 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя С. Стефанишин