Справа № 200/7819/16-а(2-а/200/378/16)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2017 рокусправа № 200/7819/16-а(2-а/200/378/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Головко О.В. Суховаров А.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання незаконним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог просив, визнати незаконним рішення Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016 року № 7/11 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» в частині, а саме: п.п. 1.6, 1.7 Додатку № 2 до рішення міської ради. (а. с. 43)

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що своїм рішенням Дніпропетровська міська ради фактично встановила новий обєкт оподаткування земельним податком земельні ділянки, на які не оформлено в законодавчому порядку документи (право власності або право оренди на які не оформлено), у разі переходу права власності на будівлі (споруди), їх частини. Тобто, на земельні ділянки, які в розумінні закону не перебувають у власності, та у користуванні, а отже не підпадають під жодну з визначених Податковим кодексом України груп обєктів оподаткування земельним податком.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2017 року позов задоволено. Визнано незаконними та нечинними пункти 1.6 та 1.7 Додатку № 2 до рішення Дніпропетровської міської ради 13.07.2016 року № 7/11 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 р. № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста». Зобов'язано Дніпропетровську міську раду невідкладно опублікувати резолютивну частину постанови суду у виданні, в якому такий акт було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що стаття 377 Цивільного кодексу України та стаття 120 Земельного кодексу України передбачають, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього

землевласника (землекористувача). Факт перебування відповідної земельної ділянки у фактичному користуванні позивача визнається ним у позові. З метою захисту інтересів територіальної громади від некомпенсованих втрат бюджету міста, забезпечення принципу платності використання землі, який є обовязковим для всіх власників землі та землекористувачів відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, міською радою у відповідності до пункту 12.4 статті 12 та статті 274 Податкового кодексу встановлено ставку земельного податку у розмірі 3% (за винятком окремих категорій) від нормативної грошової оцінки землі на термін відсутності документів, які засвідчують право власності або право користування земельною ділянкою (пункт 1.6 та підпункт 1.7.2 додатку до рішення міської ради від 13.07.2016 № 7/11). Згідно з пунктом 63.3. статті 63 Податкового кодексу України обєктами оподаткування і обєктами, повязаними з оподаткуванням, є майно та дії, у звязку з якими у платника податків виникають обовязки щодо сплати податків і зборів. Такі обєкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього кодексу, Дніпропетровською міською радою під час ухвалення оскаржуваного рішення обєктом оподаткування визначено земельні ділянки.

ОСОБА_1 подано заперечення на апеляційну скаргу, де позивач вважає висновки суду вірними, вказує на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке просить залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі, наполягає на її задоволенні.

Представник прокуратури у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга є такою, що підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню, внаслідок порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Представник позивача заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вказує на безпідставність її доводів та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке просить залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, представника прокуратури, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці в межах м. Дніпропетровська за адресою: вул. Академіка Янгеля, буд. 32, що підтверджується договором купівлі-продажу від 30 жовтня 2013 року витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, договором про внесення змін до Договору купівлі-продажу нерухомого майна з відстрочкою платежу від 30 жовтня 2013 року. (а. с. 30-32).

Станом на час звернення до суду з позовом (25.04.2016 року), позивач не оформив у встановленому порядку документи, які б посвідчували його право власності або право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться об'єкт нерухомого майна, що належить позивачу на праві власності.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016 року № 7/11 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» встановлено, зокрема, ставки плати за землю на території міста.

Додатком № 2 до рішення міської ради від 15.07.2015 № 3/65 встановлено ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, зокрема:

Пункт 1.6 Додатку № 2: Плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому порядку не оформлено, становить 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі, визначеному пунктами 1.3-1.5 цього додатка.

Дія цього пункту не поширюється у випадках звільнення земельних ділянок від оподаткування або наявності пільг щодо сплати земельного податку;

Пункт 1.7 Додатку № 2: За земельні ділянки, на які не оформлено в законодавчому порядку документи, крім платників, яких зазначено у пунктах 2.1, 3.1 цього додатка:

1.7.1. зайняті житловим фондом, садовими і дачними будинками фізичних осіб 0,03% (діє до 01.01.2017);

1.7.2. інші 3%.

Частиною 2 Рішення Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016 року № 7/11 визначено, що це рішення набуває чинності з 01.08.2016 року.

Оскільки ОСОБА_1 є власником будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, на яку не оформлено в законодавчому порядку документи (право власності або право оренди на яку не оформлено), дія пунктів 1.6 та 1.7 Додатку № 2 рішення Дніпровської міської ради від 13.07.2016 року № 7/11, яким внесено зміни до рішення Дніпропетровської міської ради «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» стосується його прав.

Не погодившись з пунктами 1.6 та 1.7 Додатку № 2 до рішенням міської ради 13.07.2016 року № 7/11, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку, що пункти 1.6 та 1.7 Додатку № 2 до рішення Дніпровської міської ради 13.07.2016 року № 7/11 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 р. № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» не відповідають вимогам пункту 1 частини 3 статті 2 КАС України, оскільки прийняті не у межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, зважаючи на наступне.

За приписами статті 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Пунктом 287.1 статті 287 Податкового кодексу України встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

У частинах першій та другій статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Таким чином, до особи, яка набула право власності на будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені з дня виникнення права користування земельною ділянкою.

Таким чином, з моменту переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини) до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, навіть якщо право оренди відповідної земельної ділянки установленому порядку не оформлено.

З аналізу викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016 року №7/11 встановлено ставки плати за землю відносно земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні юридичних та фізичних осіб та розташовані на території міста.

Тобто, Дніпропетровською міською радою не визначався новий об'єкт оподаткування земельним податком, а прийнято рішення щодо ставок відносно об'єкта оподаткування, який встановлений Податковим кодексом України.

Дніпропетровська міська рада, приймаючи рішення від 13.07.2016 року №7/11 діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що спростовує доводи позивача та висновки суду першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до статті 202 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.ст.205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради - задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2017 року скасувати із прийняттям нової постанови.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради про визнання незаконним рішення Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016 року № 7/11 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 «Про місцеві податки і збори на території міста» в частині, а саме п. п. 1.6, 1.7 Додатку 2 до рішення міської ради відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі, безпосередньо до суду касаційної інстанції, у порядку, встановленому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров