Справа № 803/1522/17
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Справа № 803/1522/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Володимир-Волинська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області (далі Володимир-Волинська ОДПІ) звернулася з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський (далі КЕВ м. Володимир-Волинський) про стягнення податкового боргу в розмірі 560 365,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є платником загальнодержавних та місцевих податків і зборів, передбачених статтями 9, 10 Податкового кодексу України (далі ПК України), однак всупереч вимогам статті 36 ПК України не виконує свого обовязку щодо своєчасності та повноти сплати податків та зборів в порядку і строки, визначені цим Кодексом, в звязку з чим у відповідача виник податковий борг по земельному податку з юридичних осіб в розмірі 560 365 грн. 98 коп. Позивачем в установлені законом строки вживались заходи щодо стягнення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги, однак дані заходи не призвели до повного погашення податкового боргу відповідачем. У звязку із наведеним позивач просить стягнути з відповідача податковий борг в розмірі 560 365,98 грн. з рахунків у банку, що обслуговують платника податків.

У письмовому запереченні від 21 листопада 2017 року № 1931 відповідач позовні вимоги заперечив з тих підстав, що податкова вимога на заявлену суму податкового боргу до відповідача не надходила, відтак у контролюючого органу не виникало право на стягнення вказаної суми боргу. Крім того, зазначає, що податковий борг повинен стягуватись із Міністерства оборони України, як із користувача земель оборони, до сфери управління якого належить позивач. Також відповідно до пункту 2 статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України» земля, води, інші природні ресурси, закріплені, зокрема, за установами Збройних Сил України належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати всіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування. Крім того, Міністерством оборони України кошти на сплату земельного податку КЕВ м. Володимир-Волинський не виділялись.

Зазначає, що позивачем не було враховано основоположний принцип податкового законодавства України, а саме: презумпція правомірності рішень платника податку у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (підпункт 4.1.4 статті 4 ПК України).

Також звертає увагу на умови особливого періоду, в яких перебуває держава Україна на даний час та вважає, що стягнення податкового боргу з військових установ є неправомірним.

В судове засідання 21 листопада 2017 року представник позивача не прибула, проте подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання також не прибув, однак подав заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням вимог частини першої статті 41, частини четвертої статті 122 КАС України, судовий розгляд справи здійснювався за відсутності представників сторін в порядку письмового провадження, без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський перебуває на податковому обліку з 20 липня 2000 року за № 228-М та має відкриті рахунки в банках, що підтверджується ідентифікаційними даними з АІС «Податковий блок».

Станом на 01 жовтня 2017 року за відповідачем рахується податковий борг по земельному податку з юридичних осіб в розмірі 560 365,98 грн., що зазначено у довідці про наявність новоствореної заборгованості по платежах до бюджетів та підтверджується розрахунком сум податкового боргу КЕВ м. Володимир-Волинський, зворотнім боком облікової картки платника по вказаному податку.

Податковий борг по земельному податку з юридичних осіб в загальному розмірі 560 365,98 грн. виник внаслідок несплати відповідачем самостійно задекларованих платежів за серпень вересень 2017 року згідно з податковими деклараціями: від 10 лютого 2017 року № НОМЕР_1, якою визначена сума податку, яка підлягає сплаті до місцевого бюджету міста Володимир-Волинський в розмірі 316 829,14 грн.; від 06 червня 2017 року № НОМЕР_2, якою визначена сума податку, яка підлягає сплаті до місцевого бюджету Білинської сільської ради Володимир-Волинського району в розмірі 68 253,32 грн.; від 09 лютого 2017 року № НОМЕР_3, якою визначена сума податку, яка підлягає сплаті до місцевого бюджету Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району в розмірі 124 709,34 грн.; від 08 лютого 2017 року № 901348866, якою визначена сума податку, яка підлягає сплаті до місцевого бюджету м. Устилуг в розмірі 15 696,76 грн. Крім того, податковий борг збільшився в результаті нарахування грошового зобовязання за податковими повідомленнями-рішеннями від 14 вересня 2017 року № 005592120 в розмірі 9 174,83 грн. (Оваднівська сільська рада Володимир-Волинського району); від 14 вересня 2017 року № НОМЕР_4 в розмірі 170,00 грн. (Зарічанська сільська рада Володимир-Волинського району); від 23 червня 2017 року № НОМЕР_5 в розмірі 17 945,83 грн. (с. Пятидні) та № НОМЕР_6 в розмірі 7 586,76 грн. (с. Зоря).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що платники податків зобовязані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обовязком визнається обовязок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обовязку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобовязань у встановлений податковим законодавством строк.

Підпунктами 14.1.39, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг сума узгодженого грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання; грошове зобовязання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобовязання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобовязання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до статті 59 ПК України відповідачу були надіслані податкові вимоги форми «Ю» від 17 березня 2015 року № 518-23 та № 522-23, однак залишилась без належного реагування. При цьому, згідно відомостей зворотного боку облікової картки платника по земельному податку з юридичних осіб податковий борг не переривався.

Доказів оскарження вказаних вимог сторонами не надано.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пунктів 95.1 - 95.3 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

При цьому, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що КЕВ м. Володимир-Волинський звільнений від сплати земельного податку відповідно до статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України», з огляду на таке.

Основним законом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є ПК України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI та який є спеціальним законом, при цьому ПК України прийнятий пізніше ніж Закон України «Про Збройні Сили України» від 06 грудня 1991 року № 1934-XII, яким передбачені пільги для сплати податків.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28 грудня 2014 року (який набрав чинності з 01 січня 2015 року) внесено зміни до статті 282 ПК України, згідно з якими підпункт 282.1.3 пункту 282.1 статті 282 викладено в такій редакції: від сплати податку звільняються бази олімпійської та паралімпійської підготовки, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

На даний час норми Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28 грудня 2014 року, яким внесено зміни до статті 282 ПК України діють та у встановленому порядку неконституційними вони не визнані.

Відповідно до статті 269 ПК України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Як встановлено судом, КЕВ м. Володимир-Волинський є землекористувачем земельних ділянок, а тому в розумінні ПК України є платником земельного податку.

Відповідно до Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністра оборони України від 22 грудня 1997 року № 483 землі (земельні ділянки) надаються військовим частинам, військово-навчальним закладам, установам, підприємствам та організаціям Збройних Сил України для їх розміщення та постійної діяльності.

Як стверджує сам відповідач відповідно до Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський від 28 листопада 2016 року, установа користується закріпленою за нею землею, а також іншими природними ресурсами відповідно до мети своєї діяльності та чинного законодавства.

Крім того, відповідно до вимог статті 284 ПК України органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам.

Відповідачем не надано суду рішення органу місцевого самоврядування щодо надання КЕВ м. Володимир-Волинський пільг зі сплати земельного податку.

Також, суд не погоджується з посиланням КЕВ м. Володимир-Волинський про те, що саме Міністерство оборони України несе відповідальність за податковими зобовязаннями відповідача, оскільки КЕВ м. Володимир-Волинський є окремою юридичною особою, користувачем земельних ділянок, а тому і платником цього податку, який і подавав відповідні декларації з плати за землю.

Суд вважає також безпідставним твердження представника відповідача щодо відсутності у позивача підстав стягнення податкового боргу в звязку з не надісланням податкової вимоги на заявлену до стягнення суму заборгованості, оскільки право на стягнення з платника податків суми узгодженого податкового боргу виникає у податкового органу після спливу 60-ти календарних днів після направлення боржнику такої податкової вимоги. Відповідно до вимог статті 59 ПК України, податкова вимога надсилається тільки один раз після виявлення заборгованості, в разі збільшення податкового боргу податкова вимога додатково не надсилається (не вручається), що не виключає права контролюючого органу стягнути з такого платника податку суму заборгованості, яка існує на день стягнення.

Відтак, відповідно до вимог ПК України відповідач не є звільненим від обовязку сплати земельного податку, не має відповідних пільг щодо його сплати, самостійно подавав податковому органу декларації з земельного податку, а тому зобовязаний виконувати взяті на себе податкові зобовязання.

Інші твердження представника відповідача не спростовують висновків суду, зроблених в ході судового розгляду справи.

З врахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення податкового боргу в розмірі 560 365,98 грн. з рахунків Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 160 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимир-Волинський (44700, Волинська область, місто Володимир-Волинський, вулиця Академіка Глушкова, будинок 1, ідентифікаційний код 07516184) в дохід Державного бюджету України податковий борг в розмірі 560 365 (пятсот шістдесят тисяч триста шістдесят пять) гривень 98 копійок.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Ф.А. Волдінер