Справа № 2а-4069/10/0970
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/9175/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткову ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління регіонального розвитку та будівництва Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Івано-Франківської обласної державної адміністрації , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державний реєстратор виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про визнання незаконними дій та бездіяльності, зобов'язання до вчинення дій та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Суд встановив та підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.08.2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2015 року, у справі №2а-4069/10/0970 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління регіонального розвитку та будівництва Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Івано-Франківської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- державний реєстратор виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання незаконними дій та бездіяльності відповідачів, зобов'язання до вчинення дій та стягнення коштів, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про внесення виправлень до виконавчого листа.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 20.12.2016 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.08.2015 року та Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2015 року скасовані, а справа направлена на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.02.2017 року заява ОСОБА_1 про внесення виправлень до виконавчого листа задоволена.

07.08.2017 року позивач подав до суду першої інстанції заяву про повернення сплаченого ним судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг у розмірах 60,90 грн. та 66,44 грн. відповідно. Також позивач просив стягнути на його користь добові витрати за добу перебування у м. Львові у день розгляду апеляційної скарги 13.10.2015 року, виходячи з розміру добових, які виплатили або виплачували відповідачі своїм представникам за відрядження до м. Львова.

Ухвалою від 17 серпня 2017 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд подану заяву ОСОБА_1 задовольнив частково. Постановив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління регіонального розвитку та будівництва Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 127 (сто двадцять сім) грн 34 коп., сплачений згідно квитанцій АТ "Ощадбанк" від 22.08.2015 року за №443 та від 22.08.2015 року за №267.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції протиправно не вирішив питання розміру добових та не вирішив питання розподілу таких судових витрат як добові, які належать йому, оскільки судові засідання апеляційного суду відбувалися у м. Львові, а заявник проживає у м. Івано-Франківську.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині не визначення розміру та стягнення належних йому добових і постановити в цій частині нове рішення, яким стягнути на його користь належні йому добові за час участі у судових засіданнях по цій справі, які відбувалися у м. Львові.

Також просить суд встановити розмір добових, виходячи з розміру добових, які виплатили, або виплачували відповідачі своїм представникам за командировку до м. Львова. (станом на 13.10.2015р. та 18.05.2017р.)

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідачів та третіх осіб в судове засідання не зявились, що в силу приписів ч.4 ст. 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників процесу, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2015 року постановлена судом в порядку письмового провадження без участі сторін у справі, в тому числі і за відсутності позивача, що підтверджується довідкою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.10.2015 року (т. VI, а.с. 103).

Таким чином, факт перебування позивача 13.10.2015 року на засіданні Львівського апеляційного адміністративного не підтвердився ніякими обєктивними доказами, а тому у задоволення вимоги про стягнення добових слід відмовити.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є правильними.

Згідно частини 1 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчинення інших дій, необхідних для розгляду справи.

Згідно з частиною 1 статті 91 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Частина друга цієї статті передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, положеннями статті 91 КАС України передбачено, що добові стороні сплачуються стороні у разі переїзду до іншого населеного пункту.

У своїй заяві від 07.08.2017 року про вирішення питання розподілу судових витрат, ОСОБА_1 просив стягнути на його користь добові за час перебування у Львові 13 жовтня 2015 року під час розгляду Львівським апеляційним адміністративним судом його апеляційної скарги.

В той же час, матеріалами справи підтверджується, що Львівський апеляційний адміністративний суд 13 жовтня 2015 року розглядав апеляційну скаргу ОСОБА_1 в порядку письмового провадження, враховуючи ті обставини, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились.

В матеріалах справи наявна довідка, складена секретарем судового засідання про неявку сторін 13 жовтня 2015 року (а.с. 103). Крім того, у вступній та описовій частинах судового рішення також зазначається про те, що розгляд справи відбувався в порядку письмового провадження (а.с. 104).

На пропозицію головуючого колегії суддів апеляційного суду надати інші докази перебування у м. Львові 13 жовтня 2015 року (квитки, квитанції, тощо) ОСОБА_1 повідомив про відсутність у нього таких доказів.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення на користь заявника добових за час його перебування у м. Львові 13 жовтня 2015 року під час розгляду його апеляційної скарги.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що він також брав участь в судових засіданнях 18 травня 2017 року колегія суддів до уваги не бере, оскільки у своїй заяві від 07 серпня 2017 року до суду першої інстанції про ухвалення додаткового рішення, заявник просив стягнути добові лише за 13 жовтня 2015 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не містять доказів на спростування висновків суду першої інстанції, а тому скарга є безпідставною та такою, що не належить до задоволення.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, ухвала суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 41, ч.3 ст. 160, ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а додаткову ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2017 року у справі № 2а-4069/10/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

ОСОБА_2

Ухвала в повному обсязі складена 24 листопада 2017 року.