Справа № 308/6260/17
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10662/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 вересня 2017 року у справі № 308/6260/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про оскарження постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Закарпатської митниці ДФС про оскарження постанови в справі про порушення митних правил.

Позивач просив скасувати постанову виконувача обовязків начальника Закарпатської митниці начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_2 в справі про порушення митних правил №1348/30500/17 від 20 червня 2017 року, а справу щодо порушення ним митних правил закрити за відсутністю в його діях ознак порушення митних правил.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 вересня 2017 року позивачу в задоволенні позову відмовлено.

Повернуто з Державного бюджету України позивачу помилково сплачений ним судовий збір у розмірі 640,00 грн (шістсот сорок гривень 00 коп.) за квитанцією від 30.06.2017 № НОМЕР_1.

Постанову суду першої інстанції через свого представника адвоката ОСОБА_3 оскаржив ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом не взято до уваги те, що 14.10.2016 він повертався із заробітків із Чехії через м/п «Ужгород» в транспортному засобі «VW», моделі «GOLF», номер кузова НОМЕР_2, державний реєстраційний номерний знак Литви EET268 в якості пасажира. Під час митного та прикордонного контролю незнайомий йому водій Михайло попросив документи для оформлення. Про те, що вказаний автомобіль оформлено на його ім'я, він не знав. Місце знаходження даного автомобіля і водія йому не відомо. Крім того, жодних документів, які підтверджують його відношення до вищевказаного автомобіля (технічний паспорт, доручення на право користування, доручення на право виїзду на даному автомобілі за межі території Європейського ОСОБА_1) не існує, а тому ним не могли надаватись інспектору митниці.

Оскільки суд першої інстанції зазначеного не врахував, апелянт просить скасувати постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.09.2017 та ухвалити нове рішення, яким провадження у справі щодо порушення митних правил закрити.

Оскільки клопотань від осіб, які беруть участь у справі та які належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, про розгляд справи за їх участю не поступило, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних в ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

У справі встановлено, що постановою в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальником управління протидії митними правопорушенням ОСОБА_2 № 1348/30500/17 від 20 червня 2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 470 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Як зазначено в постанові, 02.06.2017 о 16 год. 12 хв. в зону митного контролю на ділянку "Виїзд" (ЗМК - пасажирська) митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки "VW", моделі «SHARAN», реєстраційний номерний знак Угорщини JYG858, під керуванням громадянина України ОСОБА_1, що прямував у приватних справах із України в Угорщину.

В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України було встановлено, що 14.10.2016 через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС громадянином України ОСОБА_1 було ввезено легковий автомобіль марки «VW», моделі «GOLF», номер кузова НОМЕР_2, державний реєстраційний номерний знак Литви EET268.

В своєму поясненні ОСОБА_1 вказав, що 14.10.2016 повертався із заробітків із Чехії через м/п «Ужгород» в транспортному засобі «VW», моделі «GOLF», номер кузова НОМЕР_2, державний реєстраційний номерний знак Литви EET268 в якості пасажира. Під час митного та прикордонного контролю водій Михайло попросив документи для оформлення. Про те, що вказаний автомобіль оформлено на його ім'я, він не знав. Місце знаходження даного автомобіля і водія йому не відомо.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що легковий автомобіль марки «VW», моделі «GOLF», номер кузова НОМЕР_2, державний реєстраційний номерний знак Литви EET268 був оформлений у режимі транзиту на особу, яка пред'являла цей транспортний засіб для митного контролю, декларувала (у даному випадку усно) транспортний засіб та подавала відповідні документи, у яких була зазначена власником чи уповноваженою особою, тобто на громадянина ОСОБА_1. Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що постанова про порушення митних правил № 1348/30500/17 від 20 червня 2017 року відносно позивача є законною та обґрунтованою, тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує таке.

Статтею 95 МК України встановлено строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб).

Згідно з частиною 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 1 статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Стаття 467 МК України не визначає вичерпного переліку триваючих правопорушень.

Колегія суддів вважає, що триваючими визнаються правопорушення, які розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Крім цього, триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), які припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Таким чином, триваючі правопорушення слід розглядати з моменту їх офіційного виявлення, тобто з часу фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Зокрема, не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обов'язок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів. Тобто, обов'язковим елементом складу правопорушення є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення. А тривати дане правопорушення може від кількох днів до кількох років, а тому вважається формально закінченим з моменту фіксування такого митним органом у встановленому порядку.

Враховуючи наведені обставини справи, апеляційний суд вважає, що вчинене позивачем порушення частини 3 статті 470 МК України було триваючим та фактично виявленим лише 02.06.2017, що зафіксовано в постанові у справі про порушення митних правил № 1348/30500/17 від 20.06.2017, тому строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення відповідачем не пропущено.

Доводи апелянта в частині того, що у нього відсутні будь-які документи, що підтверджують його право на автомобіль марки «VW», моделі «GOLF», номер кузова НОМЕР_2, державний реєстраційний номерний знак Литви EET268, є безпідставними .

Згідно п. 1.1. ч. 1 розділу ІІІ Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118, встановлено, що у разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник або уповноважена особа представляють уповноваженій посадовій особі митного органу, у зоні діяльності якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, ТЗ для здійснення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні), перелік яких визначено в підпункті 4.2 пункту 4 цього розділу. Працівники дипломатичної служби, які перебували за кордоном у довготерміновому відрядженні або проходили дипломатичну службу строком не менше одного року та повертаються в Україну, замість довідки МЗС України подають довідку відповідної закордонної дипломатичної установи України про повернення з довгострокового відрядження або після проходження дипломатичної служби; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

Отже, при оформленні зобов'язання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Твердження позивача щодо відсутності у нього прав на керування транспортним засобом не можна вважати обгрунтованими, оскільки наявність прав на керування транспортним засобом не входить до переліку документів, необхідних для здійснення митного контролю та оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України. Тобто подання інших документів, ніж зазначено у вищевказаному наказі, не передбачено чинним законодавством.

Крім того, факт ввезення позивачем 14.10.2016 вказаного автомобіля у митному режимі «транзит» підтверджується протоколом опитування від 20.06.2017 старшого державного інспектора відділу митного оформлення №3 митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_4, який здійснював митний контроль та оформлення легкового автомобіля марки «VW», моделі «GOLF», номер кузова НОМЕР_2, державний реєстраційний номерний знак Литви EET268 у напрямку «вїзд в Україну». Згідно вказаного протоколу, інспектор Сливич Й.Й. зазначив, що вказаний автомобіль був оформлений на громадянина ОСОБА_1, оскільки він зазначений у поданих документах власником цього автомобіля або уповноваженою особою.

Таким чином зазначені в апеляційній скарзі факти того, що в автомобілі марки «VW», моделі «GOLF», номер кузова НОМЕР_2, державний реєстраційний номерний знак Литви EET268, позивач слідував у якості пасажира, та те що про оформлення даного автомобіля на його ім'я йому не було відомо, не підтверджено.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про порушення митних правил №1348/30500/17 від 20 червня 2017 року є обґрунтованою та законною, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 вересня 2017 року у справі № 308/6260/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду цієї інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7