Справа № 803/1430/17
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 року Справа № 803/1430/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представника позивача Виборнова Р.М.,

представника відповідача Ярошика Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська електротехнічна компанія» до Головного управління ДФС у Волинській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Волинська електротехнічна компанія» (надалі - ТзОВ «ВЕТК», позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (надалі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 03.08.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на 73333,75 грн., в т.ч.: за податковими зобов'язаннями на 58667 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 14666,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ДФС у Волинській області проведена позапланова виїзна перевірка ТзОВ «ВЕТК» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства при декларуванні показників податкової звітності з податку на додану вартість за грудень 2016 року, в частині здійснення господарських відносин з ТзОВ «Грекко», про що складено акт від 20.07.2017 №6779/03-20-14-04-07/21738520. Позивач вказує на те, що викладені в акті перевірки висновки щодо непідтвердження факту здійснення господарських операцій з надання послуг контрагентом ТзОВ «Грекко» не відповідають нормам діючого законодавства, оскільки виконання електромонтажних робіт згідно умов договору та реальність настання правових наслідків підтверджується належним чином оформленими документами, які були надані під час перевірки, а тому ним правомірно було здійснено формування податкового обліку по зазначених операціях, у зв'язку з чим товариство просить оскаржуване податкове повідомлення-рішення скасувати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із наведених у позовній заяві підстав, просив позов задовольнити повністю. Додатково пояснив, що відповідно до укладеного договору про надання послуг ТзОВ «Грекко» фактично було субпідрядником. Згідно з вказаним договором усі будівельні роботи були виконані, матеріали для виконання вказаних робіт були надані позивачем, якість робіт - перевірена працівниками ТзОВ «ВЕТК». Представник позивача стверджує, що для виконання робіт, передбачених договором про надання послуг від 02.12.2017, залучалось 12 осіб на 13 об'єктів, розприділення працівників по об'єктах відбувалося в усній формі, при цьому у останніх перевірялися посвідчення, які підтверджували можливість виконання робіт з підвищеною небезпекою.

Представник відповідача в поданих запереченнях на адміністративний позов (а.с.72-73), додаткових поясненнях (а.с.83-84) та в судовому засіданні позовні вимоги ТзОВ «ВЕТК» не визнав, посилаючись на те, що за результатами проведеної перевірки контролюючим органом встановлена нереальність здійснення господарських операцій між позивачем та ТзОВ «Грекко», наслідком чого є заниження ПДВ на 58667 грн. за грудень 2016 року. Так, в акті перевірки міститься посилання на те, що згідно з актами прийому-передачі виконаних робіт заробітна плата працівників, зайнятих у проведенні електромонтажних робіт, становить 101807 грн., проте відповідно до розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 4 кв. 2016 у ТзОВ «Грекко» заробітна плата нарахована лише одній особі - директору ОСОБА_3, що не відповідає даним, зазначеним в акті прийому-передачі виконаних робіт. При цьому, відповідно до зазначених актів замовником був позивач та виконавцем робіт - ТзОВ «Грекко», однак інформації щодо залучення третьої сторони не зазначається (субпідрядник відсутній). Водночас, податковий кредит ТзОВ «Грекко» формувало за рахунок операцій з придбання будівельної техніки та будматеріалів. Враховуючи, що роботи проводились протягом 13 календарних днів одним працюючим за відсутності будь-яких підтверджуючих даних залучення третіх осіб, перевіркою зроблено висновок про відсутність у ТзОВ «Грекко» трудових можливостей для виконання зазначених робіт та, як наслідок, нереальність господарських операцій позивача із вказаним контрагентом. Крім того, відповідно до фінансового звіту ТзОВ «Грекко» станом на 31.12.2016 відсутня інформація по основних засобах, а саме: про транспортування та надання в оренду транспортних засобів, наявність власних або орендованих транспортних засобів, посередників у транспортуванні; відсутня інформація про власні орендовані фонди, що необхідно для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства. Представник відповідача зазначає, що у ході аналізу локальних кошторисів на будівельні роботи неможливо встановити причетність до їх складання ТзОВ «Грекко», оскільки вказані документи не містять жодного посилання на платника або його посадових осіб. При цьому вказані кошториси завірені лише підписом невідомої особи, відсутні П.І.Б. та печатки. Вказує, що в підтвердження електромонтажних робіт позивачем не надано доказів їх виконання саме працівниками ТзОВ «Грекко», а саме: доказів проживання, обліку виконаних робіт кожним працівником, проходження інструктажу по виконанню робіт з підвищеною небезпекою відповідно до Закону України «Про охорону праці», як розмежовувались роботи між працівниками позивача та контрагента, кількість перебування працівників ТзОВ «Грекко» на кожному об'єкті. Водночас зауважив що при умові 8 годинного робочого дня та 13 днів проведення робіт (з урахуванням роботи у вихідні) необхідно 45 чоловік (4764/13/8) на виконання вказаних робіт відповідно до вказаних затрат праці. За вищенаведених обставин просив відмовити в задоволенні позовних вимог ТзОВ «ВЕТК».

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що з 07.07.2017 по 13.07.2017 посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області на підставі наказу від 05.07.2017 №1677 та направлень від 06.07.2017 №№1529, 1528 відповідно до пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «ВЕТК» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства при декларуванні показників податкової звітності з податку на додану вартість за грудень 2016 року, в частині здійснення господарських відносин з ТзОВ «Грекко».

За результатами перевірки 20.07.2017 року ГУ ДФС у Волинській області було складено акт перевірки №6779/03-20-14-04-07/21738520, яким встановлено порушення підприємством вимог пп.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.185.1 ст.185, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.201 Податкового кодексу України, внаслідок чого ТзОВ «ВЕТК» занижено податок на додану вартість, який підлягає сплаті за грудень 2016 року на суму 58667 грн.(а.с.15-22).

Позивач, не погодившись з вказаним актом, подав заперечення на нього від 25.07.2017 до ГУ ДФС у Волинській області (а.с.23-26), за результатами розгляду яких прийнято рішення від 01.08.2017 №6581/10/03-20-14-04-12 про те, що висновок перевірки відповідає вимогам чинного законодавства та підстав для задоволення викладених у запереченні вимог немає (а.с.48).

03.08.2017 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №, яким ТзОВ «ВЕТК» було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 73333,75 грн., з яких за податковими зобов'язаннями - 58667 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 14666,75 грн. (а.с.49).

Позивач 14.08.2017 оскаржив дане податкове повідомлення-рішення до ДФС України (а.с.50-53), яка своїм рішенням від 07.09.2017 №19957/6/99-99-11-01-02-25 продовжила строк розгляду скарги до 17.10.2017 (а.с.54) та рішенням від 17.10.2017 №23185/6/99-99-11-01-02-25 про результати розгляду скарги залишила без змін оскаржуване ППР, а скаргу - без задоволення (а.с.55-57).

Надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим пункту 44.1 статті 44 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; для визначення фінансового результату звітного періоду необхідно порівняти доходи звітного періоду з витратами, що були здійснені для отримання цих доходів. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів.

Згідно з вимогами частини першої статті 9 вищевказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, акти прийому-передачі, накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Водночас згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх подальшого використання в межах господарській діяльності. Таким чином, витрати, понесені при придбанні товарів (послуг), мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом встановлено, що ТзОВ «ВЕТК» зареєстроване як юридична особа та одним із видів економічної діяльності позивача є: будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.8-14).

Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2016 року між ТзОВ «ВЕТК» (замовник) та ТзОВ «Грекко» (виконавець) укладено договір про надання послуг, відповідно до умов якого за дорученням замовника виконавець зобов'язується виконати послуги на виконання робіт по об'єктах ТзОВ «ВЕТК» у відповідності з проектно-кошторисною документацією на проведення робіт. Замовник зобов'язується прийняти та оплатити послуги згідно з виставленими рахунками та актами прийому-передачі виконаних робіт по формі КБ-2в і КБ-3. Здача-приймання наданих послуг за цим договором оформляється Актом здачі-прийняття наданих послуг. Договірна вартість послуг складає 352000,68 грн., в т.ч. ПДВ 58666,78 грн. Остаточний розрахунок здійснюється на підставі загальної вартості фактично виконаних робіт та сплачується замовником на протязі 3-х банківських днів з дати підписання замовником акту виконаних підрядних робіт по формі КБ-2в і довідки КБ-3. Строк дії договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.10.1 цього договору (договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками Сторін) та закінчується 31.12.2016 року (а.с.27-30).

На підтвердження факту виконання умов вказаного договору позивач надав: довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2016 р. від 15.12.2016 (ф. КБ-3), акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2016 року від 15.12.2016 (ф. КБ-2в) (а.с.31-44). Платіжним дорученням від 20.12.2016 №1805 підтверджено проведення розрахунку за послуги електромонтажних робіт у безготівковій формі на суму 352000,68 грн. (а.с.49).

За наслідками проведених операцій ТзОВ «Греко» були виписані податкові накладні від 15.12.2016 №№60, 61 на суму ПДВ 58666,78 грн. (а.с.82, 83), які зареєстровані в ЄРПН, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру податкових накладних (а.с.47).

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, на момент здійснення господарських операцій із позивачем на ТзОВ «Греко» рахувалась лише 1 особа (зареєстрований директор), що підтверджується податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 4 квартал 2016 року (ф. 1-ДФ) (а.с.73-74).

Згідно з наданими первинними документами роботи по договору проводились протягом 13 календарних днів (дата підписання договору 02.12.2016 (а.с.27-30), дата складання акту виконаних робіт 15.12.2016 (а.с.32-44)).

Враховуючи кількість населених пунктів, де було обумовлено надання послуг, їх географічне розташування (розгалуженість) та кількість об'єктів (13 об'єктів), а також відсутність доказів передоручення ТзОВ «Греко» виконання обумовлених договором послуг на умовах субпідряду іншим особам чи залучення третіх осіб, а також відсутність доказів наявності у контрагента власних або залучених ним на умовах цивільно-правового договору трудових ресурсів, приймаючи при цьому до уваги загальний обсяг виконаних робіт відповідно до локальних кошторисів на будівельні роботи (а.с.97-116), суд вбачає відсутність реальних можливостей виконання одним працівником ТзОВ «Греко» електромонтажних робіт і, як наслідок, формальне документування господарських операцій позивача із даним контрагентом.

Крім того, з аналізу фінансового звіту суб'єкта малого підприємництва ТзОВ «Грекко» (а.с.72) вбачається, що станом на 31.12.2016 відсутня інформація по основних засобах даного контрагента позивача, а саме: про транспортування та надання в оренду транспортних засобів, наявність власних або орендованих транспортних засобів, посередників у транспортуванні; відсутня інформація про власні або орендовані фонди, що необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.

Ні в ході проведення перевірки, ні під час розгляду справи судом позивач не надав документів, які б підтверджували ознайомлення працівників ТзОВ «Грекко» з переліком робіт, які необхідно виконати; документів, які б містили інформацію, ким саме визначено та ким перевірено обсяг проведених робіт; які саме матеріали, в якій кількості та по якій ціні були передані позивачем та використані ТзОВ «Греко» на виконання таких робіт; яка кількість та вартість трудових ресурсів затрачена на вказані роботи; не надав доказів проживання працівників ТзОВ «Греко», проходження інструктажу по виконанню робіт з підвищеною небезпекою.

Відтак, факт реального здійснення господарських операцій між ТзОВ «ВЕТК» та ТзОВ «Грекко» належними та допустимими доказами не підтверджено, що в свою чергу виключає право позивача на включення сплаченого в ціні придбаних послуг сум ПДВ до податкового кредиту.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що господарські операції з виконання будівельних робіт фактично не мали реального характеру, замовлення та надання послуг оформлені лише документально та не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені укладеним договором від 02.12.2016.

Таким чином, встановлені податковим органом в ході перевірки порушення знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, отже податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 03.08.2017 №, яким ТзОВ «ВЕТК» було збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в загальному розмірі 73333,75 грн., прийнято правомірно.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що Головне управління ДФС у Волинській області як суб'єкт владних повноважень довело правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення, а тому в задоволенні адміністративного позову ТзОВ «ВЕТК» слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська електротехнічна компанія» до Головного управління ДФС у Волинській області про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Постанова в повному обсязі складена 22 листопада 2017 року.