Справа № 2-а-230/11
Суддя: Мельниченко С. П.
Дата ухвалення: 2011-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-230/11
№ б/н
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 січня 2011 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Мельниченко С.П., при секретарі Білодід Ю.П., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ по обслуговуванню Дніпропетровського району УДАІ ГУ МВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, як адміністративного суду, знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ по обслуговуванню Дніпропетровського району УДАІ ГУ МВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 16.09.2010 р. о 13-20 годин ІДПС ВДАІ по обслуговуванню Дніпропетровського району УДАІ ГУ МВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_3 відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за перевищення швидкості руху в населеному пункті. Позивач з цим не погодився, про що вказав інспектору, однак останнім, на підставі зазначеного протоколу була винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 260 грн.

Позивач вважає дану постанову необґрунтованою, такою що не відповідає нормам КУпАП, винесеною з порушенням ст.ст.245, 251, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Так, позивач вважає, що відповідачем при розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Позивач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги позивача не визнав.

В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом по справі встановлено, що 16.09.2010 р. відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення серії АЕ1 №077610 згідно якого позивач 16.09.2010 року о 16-25 годин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі Дніпропетровськ-Підгороднє в смт. Ювілейне, перевищив швидкість руху на 31 км/год., рухався зі швидкістю 91 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР за що передбачена відповідальність по ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається з протоколу, позивач не погодився з даним протоколом, вказавши, що він рухався зі швидкістю 75 км/год. в щільному потоці транспорту і доказів того, що зафіксовано саме його автомобіль не має.

На підставі вказаного протоколу відповідачем було винесено постанову серії АЕ №315213, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 260 грн.

Суд вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідачем були допущені порушення процесуальних норм, що потягло за собою винесення помилкової та необґрунтованої постанови.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що фактично єдиним доказом винності позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП є протокол, в той час, як в даному випадку - невизнання позивачем своєї провини відповідач мав забезпечити збір інших доказів, які б підтверджували факт вчинення правопорушення чи спростовували його, однак цього зроблено не було.

Згідно ст.252 КУпАП посадова особа, при розгляді справи, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 283 КУпАП закріплені вимоги до постанови про адміністративне правопорушення, так, в постанові, крім іншого, повинні бути зазначені докази на підставі яких базується висновок про скоєння особою адміністративного правопорушення та вказати мотиви відхилення інших доказів, однак оскаржувана постанова не містить посилань на докази та мотивів відхилення інших доказів, а в ній зазначена лише констатація факту, що ставить під сумнів факт вчинення правопорушення позивачем.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд приходить до висновку, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП являється безпідставним.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що постанова в справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Що стосується позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то вони задоволенню не підлягають з огляду на те, що суд не наділений повноваженнями вирішувати справу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, а отже й не наділений повноваженнями закривати провадження у цій справі.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.4-9, 13, 14, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, ст. ст. 247, 292, 293 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора ДПС ВДАІ по обслуговуванню Дніпропетровського району УДАІ ГУ МВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора ДПС ВДАІ по обслуговуванню Дніпропетровського району УДАІ ГУ МВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_2 серії АЕ №315213 від 16.09.2010 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч. 1 ст. 122 КУпАП направити до ДПС ВДАІ по обслуговуванню Дніпропетровського району УДАІ ГУ МВС України у Дніпропетровській області на новий розгляд.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя С.П. Мельниченко