Справа № 812/1675/16
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 листопада 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1675/16

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про скасування постанови про накладення штрафу від 28.11.2016 ВП № 42653192,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області (далі також позивач) до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі також відповідач), в якому позивач просив суд скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 28.11.2016 у виконавчому проваджені № 42653192 про накладення штрафу на Станично-Луганську райдержадміністрацію у сумі 10200,00 грн.

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначено, що 28.11.2016, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн на Станично-Луганську райдержадміністрацію за невиконання рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області від 21.12.2011 про визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) із земель резервного фонду Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району та зобов'язання Станично-Луганської райдержадміністрації видати ОСОБА_1 сертифікат на земельну частку (пай).

Райдержадміністрацією на адресу відповідача, спрямовано листи: № 2374 від 15.06.2016, № 2685 від 01.07.2016 та № 2912 від 08.07.2016 з поясненнями щодо причин неможливості виконання рішення суду. Посилався на те, що при видачі сертифікату, райдержадміністрації повинні внести до бланку сертифікату відомості щодо розміру земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, в той час як в рішенні суду про визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай), розміри паю не були визначені взагалі. Також у затвердженій формі сертифікату райдержадміністрації повинні зазначити вартість земельної частки (паю), яка згідно пункту 3 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, для кожного підприємства, кооперативу, товариства визначається виходячи з грошової оцінки переданих у колективну власність сільськогосподарських угідь, що обчислюється за методикою грошової оцінки земель, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та кількості осіб, які мають право на земельну частку (пай). Вартість земельної частки (паю) ОСОБА_1 неможливо внести до сертифікату, оскільки вона потребує перерахунку внаслідок того, що кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), з урахуванням рішень суду щодо визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права на земельні частки (паї) змінилася, а райдержадміністрація не здійснює вказаного перерахунку і його здійснення є взагалі неможливим через відсутність відомостей про розмір паю, належного ОСОБА_1 Крім того, згідно даних відділу Держгеокадастру у Станично-Луганському районі землі резерву, які можливо використати для розпаювання на території Верхньобогданівської сільської ради відсутні, в той час як рішенням суду чітко визначено, що ОСОБА_1 має право на земельну частку (пай) саме за рахунок земель Верхньобогданівської сільської ради. А за даними Головного управління Держгеокадастру у Луганській області бланки сертифікатів взагалі на даний час відсутні. Незважаючи на даний факт відповідачем 16.11.2016 було винесено постанову про накладення штрафу до позивача за невиконання рішення суду у розмірі 5100,00 грн.

08.12.2016 Станично-Луганською районною державною адміністрацією Луганської області направлено позовну заяву до суду про скасування постанови про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. Однак, 09.12.2016 позивач отримав ще одну постанову державного виконавця про накладення на Станично-Луганську районну державну адміністрацію Луганської області штрафу у подвійному розмірі за невиконання рішення суду. Позивач вважає, що державним виконавцем без проведення будь-якої перевірки, протягом семи робочих днів винесено постанову про накладення повторного штрафу, що є порушенням статті 63 Закону України «Про виконавче провадження». Також, позивач вважає, що відсутність земель, належних для паювання на території відповідної ради, зміни у діючому законодавстві, відсутність бланків сертифікатів та, насамперед, не визначення судом розміру належної стягувачу земельної частки (паю), є достатньо поважними причинами для невиконання судового рішення.

Представник позивача у судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності(а.с. 89).

Представник відповідача до суду не прибув, надав заперечення проти позову (а.с. 91-94), у яких заначив, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області перебуває виконавчий лист Станично - Луганського районного суду Луганської області від 24.07.2013 № 2-1366/2011 про зобов'язання Станично - Луганську районну державну адміністрацію Луганської області видати ОСОБА_1 сертифікат на земельну частку (пай) із резервного фонду Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області. 24.05.2016 на адресу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшла заява ОСОБА_1, щодо відновлення втраченого виконавчого провадження та дубліката виконавчого листа, 27.05.2016 державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. Після чого, відповідач направляв вимоги на адресу позивача про виконання рішення, позивач надавав відповіді про неможливість виконання рішення суду, з огляду на, що відповідачем направлялась заява до Біловодського районного суду Луганської області, щодо роз'яснення судового рішення, на підставі якого видано виконавчий лист Станично - Луганського районного суду Луганської області від 24.07.2013 № 2-1366/2011, однак ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 10.10.2016 № 408/1902/16-ц у роз'ясненні судового рішення відмовлено. 16.11.2016 державним виконавцем, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про накладення штрафу на відповідача у розмірі 5100,00 грн. Державним виконавцем 28.11.2016 винесено постанову про накладення штрафу на відповідача у розмірі 10200,00 грн. З огляду на викладене відповідач вважає, що обставини на які посилається Станично-Луганська районна державна адміністрація Луганської області є необґрунтованими, а тому просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Враховуючи положення пункту 6 статті 128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. ст. 69-72 КАС України, суд встановив таке.

Судом встановлено, що рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 21.12.2011 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) із земель резервного фонду Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, зобовязано Станично-Луганську району державну адміністрацію Луганської області видати ОСОБА_1 сертифікат на земельну частку (пай) (а.с. 15-16).

На виконання вказаного рішення суду Біловодським районним судом Луганської області 13.05.2016 видано ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа (а.с. 96-97).

На підставі дублікату виконавчого листа та за заявою ОСОБА_1 від 24.05.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області 27.05.2016 винесено постанову про відновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-1366/2011 від 24.07.2013 про зобовязання Станично-Луганську району державну адміністрацію Луганської області видати ОСОБА_1 сертифікат на земельну частку (пай) із резервного фонду Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області (ВП № 42653192), яка отримана Станично-Луганською обласною державної адміністрації Луганської області 13.06.2016 (а.с. 17, 18).

Листом від 15.06.2017 позивач повідомив Управління державної виконавчої служби про те, що з 01.01.2013 районні державні адміністрації не мають повноважень стосовно розпорядження землями резервного фонду, райдержадміністрація не має можливості виконати постанову про відновлення виконавчого провадження від 27.05.2016 ВП № 42653192 щодо видачі ОСОБА_1 сертифікату на земельну частку (пай) за рахунок земель резервного фонду Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області. (а.с. 19-20).

Головним державним виконавцем на підставі ст. ст. 5, 11 Закону України "Про виконавче провадження", 10.06.2016 та 24.06.2016 направлено на адресу Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області вимоги про надання інформації про стан виконання рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області у справі № 2-1366/2011 (а.с. 21-22, 25-26).

Листами від 01.07.2016 та 08.07.2016 Станично-Луганська обласна державна адміністрація Луганської області повідомила відповідача про неможливість виконати рішення суду щодо видачі ОСОБА_1 сертифікату на земельну частку (пай) за рахунок земель резервного фонду Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області через відсутність земель резервного фонду на території Верхньобогданівської сільської ради, а також через те, що у судовому рішенні відсутній розмір частки (паю) земельної ділянки, право власності на яку визнано за ОСОБА_1 (а.с. 23-24, 27-28).

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 10.10.2016 відмовлено Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області у розяснені рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області від 21.12.2011 (а.с. 34-35).

Постановою головного державного виконавця Управління державної виконавчої служби від 16.11.2016 накладено штрафу на Станично-Луганську районну державну адміністрацію Луганської області у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду (а.с. 37), яка отримана позивачем 30.11.2016.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 09.08.2017 у справі № 812/1571/16, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.10.2017, скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 16.11.2016 ВП 42653192 про накладання штрафу на Станично-Луганську районну державну адміністрацію у розмірі 5100,00 грн (арк.спр. 85-86).

Оскарженою у даній справі постановою головного державного виконавця Управління державної виконавчої служби від 28.11.2016 накладено штрафу на Станично-Луганську районну державну адміністрацію Луганської області у розмірі 10200,00 грн за невиконання рішення суду (а.с. 49), яка отримана позивачем 09.12.2016. (арк.спр. 50-51).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

Згідно з вимогами частини другої статті 63 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон № 1404) у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону № 1404 визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини другої статті 75 Закону № 1404, у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З вищевказаних норм вбачається, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього

У дублікаті виконавчого листа, виданого Біловодським районним судом Луганської області від 04.05.2016, зазначено, що за ОСОБА_1 визнано право на земельну частку (пай) у розмірі із земель резервного фонду Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району та зобовязано Станично-Луганську району адміністрацію Луганської області видати ОСОБА_1 сертифікат на земельну частку (пай).

Суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 № 801 затверджено форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), встановлено форму сертифікату на право на земельну частку (пай) (надалі за текстом сертифікат). Згідно вказаної постанови, при видачі сертифікату, райдержадміністрації повинні внести до бланку сертифікату відомості щодо розміру земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах. Згідно пункту 3 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям встановлено, що розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства, кооперативу, товариства.

З метою виконання рішення Біловодського районного суду Луганської області позивач звертався із запитами до відділ Держгеокадастру у Станично-Луганському районі Луганської області та Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про надання бланків сертифікатів на земельну частку (пай), однак, листом від 14.12.2016 ДС-14-12-0.3-4694/18-16 Головне управління Держгеокадастру у Луганській області повідомило Станично-Луганську районну державну адміністрацію Луганської області про, те що бланки сертифікатів на земельну частку (пай) знаходяться на території, яка тимчасово не підконтрольна українській владі (м. Луганськ), у звязку з чим на даний час не має можливості видати бланки сертифікатів на земельні частки(паї) (а.с. 116).

Листом від 08.07.2016 за № 675 відділ Держгеокадастру у Станично-Луганському районі Луганської області повідомив Станично-Луганську райдержадміністрацію, що станом на 08.07.2016 на території Верхньобогданівської сільської ради Станично-Луганського району вільні землі резервного фонду (рілля) відсутні (а.с. 43).

Отже, суд зазначає, що у спірній ситуації має місце саме винятковий випадок тривалого виконання судового рішення у зв'язку із неможливістю з обєктивних причин Станично-Луганській районній державній адміністрації Луганської області видати сертифікат за відсутності відповідних бланків у позивача та неможливості їх отримання у відповідного органу.

Застосовуючи до боржника заходи відповідальності, державний виконавець не врахував, що штраф за невиконання рішення суду накладається лише у випадку його невиконання без поважних причин. Відповідач не тільки не встановив причини, через які рішення суду боржником не виконано, але й не з'ясував їх поважності. В постанові про накладення штрафу державний виконавець не зазначив обставини, про які повідомив йому боржник, як про такі, що перешкоджають виконанню, і, відповідно, не надав їм жодної оцінки.

Крім того, як зазначалось раніше постанова головного державного виконавця Управління державної виконавчої служби від 16.11.2016 про накладення штрафу на Станично-Луганську районну державну адміністрацію Луганської області у розмірі 5100,00 грн, скасована відповідно до рішенням суду від 09.08.2017 у справі 812/1571/16, яке набрало законної сили 31.10.2017.

У даній постанові визнані поважними причини невиконання Станично-Луганською районною державною адміністрацією Луганської області судового рішення, що і стало підставою для скасування постанови державного виконавця від 16.11.2016.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Сукупність зібраних у справі доказів доводить, що постанова про накладення штрафу від 28.11.2016 у виконавчому провадженні № 42653192 не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а відтак підлягає скасуванню, як протиправна.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів правомірність та обґрунтованість свого рішення жодними доказами, відтак суд вважає вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167, 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області задовольнити повністю.

Скасувати постанову від 28.11.2016 ВП 42653192 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про накладання штрафу на Станично-Луганську районну державну адміністрацію у розмірі 10200,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_3