Справа № 753/18242/17
Суддя: Леонтюк Л. К.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6-а/753/31/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову про зміну способу та порядку виконання рішення суду

"22" листопада 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі:головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.,

за участю секретаря ЯБЛОНСЬКОЇ І.К.

сторін:

заявника ОСОБА_2

представника відповідача КУРГАНСЬКОЇ Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві заяву ОСОБА_2 про зміну способу та порядку виконання рішення суду у адміністративній справі № 753 / 14548 / 14 - а, провадження № 2 - а / 753 / 474 / 14 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва про визнання протиправними дій, рішення та зобов'язання вчинити дії, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з поданням про зміну способу та порядку виконання рішення суду, своє подання мотивувавши тим, що в провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження ВП № 46005487 з виконання виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року, по справі № 753 / 14548 / 14 про зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва ( код за ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 за період з 07.02.2014 року по 15.08.2014 року, згідно зі ст.ст. 50, 54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII, а саме: державної пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році у розмірі 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1 у розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

06 січня 2015 року, керуючись ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України « Про виконавче провадження », державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику надано строк на самостійне виконання рішення суду.

Згідно повідомлення Управління пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва встановлено, що бюджетні призначення на проведення компенсаційних виплат для забезпечення виконання судових рішень у Державному бюджеті на 2015 рік не передбачено. Боржником рішення суду самостійно не виконується з незалежних від нього причин. На виконання рішення суду Управлінням Пенсійного Фонду України в Дарницькому районі м. Києва проведено їй перерахунок пенсії, що підтверджується повідомленням Управління від 22 лютого 2016 року № 1203/08. Сума перерахунку становить 31 058 ( тридцять одна тисяча п"ятдесят вісім) гривень 15 копійок.

У зв"язку з чим вона просить змінити спосіб виконання рішення суду, шляхом стягнення з Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києва на її користь коштів в сумі 31 058 ( тридцять одна тисяча п"ятдесят вісім) гривень 15 копійок, які нараховані Управлінням Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва.

Заявник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала свої вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених у її заяві.

Представник відповідача Курганська Л.В., яка діє за довіреністю № 7025/001 від 03.05. 2017 року заперечувала проти задоволення заяви, при цьому підтримала письмові заперечення які надійшли через загальну канцелярію за вх. № 53849 від 08. 11. 2017 року, зазначивши, що зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов"язання управління здійснити перерахунок та виплату пенсії із зобов"язання на стягнення такої виплати є незаконною.

Заслухавши пояснення учасників адміністративного провадження , дослідивши матеріали адміністративної справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2014 року в частині відмови в задоволенні адміністративного позову за період з 07.02.2014 р. по 15.08.2014 р. скасовано. Ухвалено в цій частині нову Постанову, якою адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва в частині відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 пенсії, згідно зі ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII за період з 07.02.2014 року по 15.08.2014 року.Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва (код за ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 за період з 07.02.2014 року по 15.08.2014 року, згідно зі ст.ст. 50, 54 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII, а саме: державної пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році у розмірі 180 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1 у розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. В іншій частині Постанову Дарницького районного суду м.Києва від 05 вересня 2014 року залишено без змін.

Постанова набрала законної сили 20 жовтня 2014 року. На виконанні заявника перебуває відповідний виконавчий лист суду щодо примусового виконання зазначеної частини постанови суду, виконавче провадження № 46005487. Визначена заборгованість боржника перед стягувачем щодо сплати пенсії складає 31058 грн. 15 коп.

За змістом ч. 1 ст. 263 КАС України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення ( відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо ), сторона виконавчого провадження, а також державний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України " Про гарантії держави щодо виконання судових рішень ", мають право звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь - які бюджетні зобов"язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України ( рішенням про місцевий бюджет ) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Верховний Суд України у постановах від 11 листопада 2014 року № № 21 - 394а14, 21-475а14, від 13 січня 2015 року № 21 - 604а14, від 17 лютого 2015 року № 21 - 622а14, від 24 березня 2015 року № 21 - 85а15, від 14 квітня 2015 року № 21 - 78а15 сформулював правовий висновок згідно якого в разі, якщо судовим рішенням у справі про соціальні виплати було постановлено визнати протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень, зобов'язано останнього провести перерахунок певної виплати ( наприклад пенсії ) та здійснити таку виплату на користь особи, але судове рішення залишається невиконаним у зв'язку з відсутністю коштів у відповідача ( боржника ), то зміна способу виконання рішення на стягнення цих коштів є незаконною. Така позиція ВСУ мотивована тим, що в названих вище справах судами було прийнято рішення про зобов'язання нарахувати ( або здійснити перерахунок ) та виплатити певні періодичні соціальні виплати ( пенсію, соціальну допомогу ), при цьому розрахунки сум належних виплат суди не здійснювали, тому, змінивши спосіб виконання таких постанов із зобов'язання виплатити такі суми ( після їх нарахування компетентним органом ) на стягнення конкретної суми, суди змінювали постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи.

Зокрема Верховний Суд України вказав, що як і в цивільному судочинстві, поняття способів захисту прав, свобод та інтересів особи в адміністративному судочинстві охоплюється визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цих прав, свобод та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 263 КАС містить не тільки механізм процесуальної процедури розгляду питань зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а й підстави для розгляду цих питань. Оскільки ці підстави є матеріально-правовими, то їх слід розглядати у сукупності з положеннями статей 105 та 162 КАС України, які визначають зміст способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

Згідно з частиною четвертою статті 105 КАС України адміністративний позов може містити як вимоги про зобов"язання відповідача суб"єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, так і стягнення з відповідача суб"єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю. За правилами частин першої, другої статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1 ) визнання протиправними рішення суб"єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2 ) зобов"язання відповідача вчинити певні дії; 3 ) зобов"язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4 ) стягнення з відповідача коштів; 5 ) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об"єднання громадян; 6 )примусовий розпуск (ліквідацію) об"єднання громадян; 7 ) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8 ) визнання наявності чи відсутності компетенції ( повноважень ) суб"єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб"єктів у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку суб"єктів владних повноважень.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов"язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною першою статті 263 КАС України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення ( відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо ), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановлені раніше порядок і спосіб. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати зміст останнього по суті.

Встановлені судами обставини не дають підстав для висновку про неможливість виконання судового рішення, що відповідно до статті 263 КАС України було б підставою для зміни способу і порядку його виконання, адже виплата нарахованих сум пенсії буде здійснена боржником після надходження відповідних сум із державного бюджету.

Згідно зі статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі « Горнсбі проти Греції » від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний ( виконавчий ) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс ( рішення у справі « Піалопулос та інші проти Греції » від 15 березня 2001 року, пункт 68 ).

З матеріалів справи вбачається, що виконання постанови суду неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Отже, виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду.

Розрахунок суми належної стягувачеві пенсії за спірний період суд не здійснював, тому, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов"язання виплатити зазначені пенсії на стягнення їх конкретної суми, суд змінить постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи. Отже, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов"язання ЛО ПФУ у м. Києві здійснити виплату із зобов"язання на стягнення такої виплати є незаконною. Слід зазначити, що ініціювання зміну способу та порядку виконання постанови суду, а також заперечення щодо неї з боку боржника не знімає із заявника і боржника обов"язку вчиняти дії, покладені на них як Законом України " Про виконавче провадження ", так і Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".Керуючись ст.ст. 2, 158, 160-163, 1832, 184-186, 254, 263 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про зміну способу та порядку виконання рішення суду у адміністративній справі № 753 / 14548 / 14 - а, провадження № 2 - а / 753 / 474 / 14 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва про визнання протиправними дій, рішення та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали вручити сторонам в залі судового засідання під розписку для відому.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК