Справа № 2-а-239/11
Суддя: Мельниченко С. П.
Дата ухвалення: 2011-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-239/11
№ б/н
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 квітня 2011 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Мельниченко С.П., при секретарі Білодід Ю.П. розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську справу за адміністративним позовом позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Новомосковському районі Дніпропетровській області про поновлення пропущеного строку та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в м. Новомосковську Дніпропетровській області про поновлення пропущеного строку та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги.

Ухвалою суду від 09.12.2010 р. було замінено відповідача з Управління пенсійного фонду України в м. Новомосковську Дніпропетровській області на Управління пенсійного фонду України в Новомосковському районі Дніпропетровській області

В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до ст. 1 Закону України № 2195- IV від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни. Згідно зі ст. 6 зазначеного Закону з 01.01.2006 року йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2006-2007 роках така допомога йому не виплачувалась, оскільки Верховною Радою України були прийняті Закони, які призупиняли дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Конституційний Суд України своїм рішенням № 6-рп/2007, визнав положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» - п. 12. ст. 71, яким призупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», такими, що не відповідають Конституції України. Відповідно до ч. 2. ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. А ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті інших або нових законів, або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Розмір соціальної допомоги, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», становить 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком, відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01 січня - 350 гривень, з 01 квітня - 359 грн., з 01 жовтня - 366 грн. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01 січня - 380 грн., з 01 квітня - 406 грн., з 01 жовтня - 411 грн.

Також позивач вказує, що відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» невиплачена щомісячна державна соціальна допомога за 2006 рік складає: (4302?30):100 = 1290 грн.; невиплачена щомісячна державна соціальна допомога за 2007 рік складає: (4809?30): 100 = 1442 грн. Отже, сума невиплаченої щомісячної державної соціальної допомоги, на думку позивача, за період із 2006 року по 2007 рік складає: 1290+1442 = 2732 грн.

Відповідно до ст. ст. 99, 100 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позивач зазначає, що про належні йому, як дитині війни, виплати його повідомлено не було, тому про факт порушення його прав стало відомо лише після висвітлення зазначених подій у пресі у зв'язку з ухваленням відповідного рішення Конституційним Судом України 09 липня 2007 року. У зазначеному рішенні вказано, що воно повинно бути опубліковано в офіційному періодичному виданні «Вісник Конституційного Суду України», що й було зроблено у № 4 від 07.11.2007 року. Тому, про порушення прав, йому стало відомо лише після висвітлення зазначених подій у засобах масової інформації.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої вона підтримує свою позовну заяву в повному обсязі та просить суд задовольнити її і , крім того, просить стягнути на її користь недоплачене підвищення до пенсії по січень 2009 року.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд до відома не поставив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом по справі встановлено факт, що позивач у відповідності до ст. 1 Закону України № 2195- IV від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» є дитиною війни, що вбачається з копії пенсійного посвідчення.

Згідно статті 6 Закону України №2195-ІV дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Редакція цієї статті набрала чинності з 1 січня 2006 року.

Що стосується позовних вимог позивача про стягнення недоплаченого підвищення до пенсії в розмірі 30 % за 2006 рік, то суд приходить до наступного.

Пунктом 17 ст. 77 Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік" з метою приведення окремих норм законів у відповідність з цим законом, було зупинено на 2006 рік дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Законом України від 19 січня 2006 року "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік" п. 17 ст. 77 виключено та викладено в новій редакції ст. 110 вказаного Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік", якою установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються з 1 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Закон України від 19 січня 2006 року "Про внесення змін до Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік" набрав чинності 02.04.2006 р., тобто з цього часу стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" знову почала діяти. Але підвищення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, як визначив законодавець, могло здійснюватись лише за певних умов, зокрема: поетапно, за результатами виконання бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Кабінетом Міністрів України протягом 2006 року рішення на виконання вимог статті 110 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" не приймалися..

З огляду на те, що встановлені законодавством умови підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, дітям війни у 2006 році не настали, суд вважає за необхідне відмовити в частині позову позивача, щодо стягнення підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за 2006 рік.

Що стосується позовних вимог позивача про стягнення недоплаченого підвищення до пенсії в розмірі 30 % за 2007 рік, то суд приходить до наступного.

Законом України від 19 грудня 2006 року № 489-У "Про Державний бюджет України на 2007 рік", зокрема пунктом 12 статті 71, було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та статтею 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та положення статті 111, за якою підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Таким чином, з 1 січня 2007 року по 9 липня 2007 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи статті 111 Закону України від 19 грудня 2006 року "Про Державний бюджет України на 2007 рік" як такі, що прийняті пізніше в часі, у зв'язку з чим мали пріоритет порівняно зі спеціальною нормою - статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", тобто з часу прийняття цього рішення відновлено право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, а отже позивач мав право на перерахунок пенсії в період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 р., а тому в цій частині дії відповідача підлягають визнанню неправомірними.

Що стосується позовних вимог позивача про стягнення недоплаченого підвищення до пенсії в розмірі 30 % за січень 2008 року, то суд приходить до наступного.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України №107-VІ "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України №2195-ІV викладено в наступній редакції: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Вказаний закон набрав чинності 01 січня 2008 року.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року визнано неконституційним, зокрема, п. 42 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" від 28 грудня 2007 року щодо викладення положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в новій редакції.

Таким чином, з 1 січня 2008 року по 22 травня 2008 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в наступній редакції: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, а отже за цей час позивач не мав права на отримання підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, після прийняття Конституційним Судом України рішення № 10-рп від 22 травня 2008 року знову почали діяти положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", тобто з часу прийняття цього рішення відновлено право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, а отже позивач мав право на перерахунок пенсії в період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 р., а тому в цій частині дії відповідача підлягають визнанню неправомірними.

В подальшому, зміни в Закон України "Про соціальний захист дітей війни" не вносились і дія вказаної норми не призупинялась, а отже позивач мав право на нарахування та сплату йому підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

В той же час, позовні вимоги позивача в частині стягнення підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком підлягають задоволенню частково, а саме, недоплачена сума підлягає перерахунку та виплаті, з огляду на наступне.

Ст. 58 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов'язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Надання дітям війни соціальної підтримки є державною програмою соціальної допомоги, яка згідно ст. 87 Бюджетного кодексу України відноситься до видатків Державного бюджету, а Пенсійний фонд України згідно ст. 21 Бюджетного кодексу України є розпорядником бюджетних коштів для здійснення програми соціальної підтримки дітям війни та, відповідно до ч. 4 ст. 22 Бюджетного кодексу України, розробляє план своєї діяльності відповідно до завдань та функцій визначених нормативно-правовими актами, виходячи з необхідності досягнення конкретних результатів за розрахунок бюджетних коштів, а також розробляє на підставі плану діяльності проект кошторису та бюджетні запити і подає їх до Мінфіну України чи місцевому фінансовому органу, затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (до яких відноситься і відповідач) та інше.

Таким чином, вищенаведені норми свідчать про те, що обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивачу, передбаченої ст. 6 Закону України № 2195-ІV від 18.112004 року - покладено Управління Пенсійного фонду України в новомосковському району Дніпропетровської області.

За таких обставин, суд вважає необхідним зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в новомосковському району Дніпропетровської області нарахувати та виплатити позивачу надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за періоди з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 року по 31.01.2009 р. з урахуванням фактично отриманої суми державної соціальної допомоги за цей період.

Необхідно зазначити, що згідно з частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Суд вважає за необхідне прийняти у своїх висновках поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки саме це правове визначення застосовується виключно в діях відповідача під час визначення пенсій громадянам та їх призначення.

Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті 28, мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати в розмірі 3,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195- IV, ст.ст. 69, 71, 99, 100, 104, 158-159, 162-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Новомосковському районі Дніпропетровській області про поновлення пропущеного строку та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги задовольнити частково.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України в Новомосковському районі Дніпропетровської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 09.07.2007 року по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 31.01.2009 р. в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В іншій частині позовних вимог позивача відмовити.

Стягнути з державного бюджету на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3,40 гривень.

Постанова набирає законної сили через десять днів після отримання її копії сторонами, а в разі оскарження постанови в апеляційному порядку після розгляду апеляційної скарги апеляційним адміністративним судом.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області з одночасним направлення копії апеляційної скарги до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області

Суддя С.П.Мельниченко