Справа № 810/2982/17
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2017-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року № 810/2982/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку скороченого провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Васильківського міськрайонного суду Київської області про визнання протиправною бездіяльність,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Васильківського міськрайонного суду Київської області в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність та протиправну відмову відповідача в частині не надання публічної інформації по заяві від 19.08.2017 та зобов'язати відповідача надати відповідь на заяву від 19.08.2017 про отримання публічної інформації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 19.08.2017 звернулась із заявою про отримання публічної інформації до відповідача, проте жодних листів чи повідомлень на адресу позивача від відповідача не надходило. Позивач вважає, що відповідачем було проігноровано, знехтуване вимогами норм чинного законодавства України. Вважає, що відповідачем не було забезпечено вирішення її заяви, чим порушено її конституційні права, а тому ці дії відповідача є протиправними.

Ухвалою суду від 26.09.2017 відкрито провадження у справі №810/2982/17, розгляд якої відповідно до статті 183-2 КАС України здійснюється у порядку скороченого провадження.

Одночасно вказаною ухвалою суду відповідачу запропоновано у десятиденний строк з дня одержання копії ухвали подати через відділ документообігу суду заперечення на позов або заяву про визнання позову. Проте, відповідачем жодних пояснень та заперечень на позов не надано.

Розглянувши подані документи і матеріали, та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області знаходиться справа №362/2487/17, в якій відповідачем є ОСОБА_1. 20 липня 2017 року Васильківським міськрайонним судом Київської області винесено ухвалу до справі 362/2487/17 якою призначено земельно-технічну експертизу. При досліджені даної ухвали судом встановлено, що ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні участі не приймали, а тому представник ОСОБА_1 звернувся 30.07.2017 до суду із заявою про отримання копії судового рішення від 20.07.2017 та з повторною заявою від 04.08.2017 про отримання копії судового рішення .

У відповідь на звернення, на адресу представника ОСОБА_1 відповідачем надіслано рекомендований лист, в якому була ухвала Васильківського міськрайонного суду від 20 липня 2017 року та супровідний лист Васильківського міськрайонного суду №362/2487/17 від 10 серпня 2017 року.

В подальшому позивач звернувся до суду із заявою від 19.08.2017 року про отримання публічної інформації, в якій позивач, здійснюючи посилання на Закони України «Про доступ до публічної інформації», «Про інформацію» та «Про звернення громадян», просив надати письмову інформацію, а саме:

- найменування документу, його дата реєстрації та номер, на підставі якого встановлюється відповідальна особа за діловодство у Васильківському міськрайонному суді Київської області;

- посади, прізвища, ім'я, по-батькові посадових осіб Васильківського міськрайонного суду Київської області, які на ухвалі Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2017 року по справі №3362/2487/17 проваджені №32/362/1771/17 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 проставили штамп суду, щодо того, що судове рішення набуло чинності, та здійснили надпис на ухвалі суду, що дане судове рішення набуло законної сили 26 липня 2017 року.

Відповідачем було розглянуто заяву та листом від 22.08.2017 №02.27.01/2017 надано відповідь по суті порушених в ньому питань. Зазначено, що у Васильківському міськрайонному суді Київської області діловодство ведеться у відповідності до Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах м. Києва та Севастополя, апеляційному суді АРК та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої Наказом ДСА України №173 від 17.12.2013. Всі працівники апарату суду ведуть діловодство в суді в межах своїх посадових обов'язків. Відмітку про набрання судовим рішенням законної сили проставляє працівник суду, який видає судове рішення. Зважаючи на те, що завірена працівником суду копія ухвали суду №362/2487/17 від 20 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ земельної ділянки надіслана стороні у справі, що позбавляє можливості надати інформацію про особу, яка її видала. Крім того, заявнику повідомлено що надати інформацію щодо реквізитів єдиного казначейського рахунку для поточних видатків Васильківського міськрайонного суду Київської області неможливо, оскільки відповідно до ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління ДСА України, а тому з вказаного питання необхідно звернутись до Територіального управління ДСА в Київській області.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Конституційний принцип участі громадян в управлінні державними та громадськими справами знаходить свою реалізацію і в такій важливій формі, як звернення громадян. Конституція України гарантує громадянам право направляти як індивідуальні, так і колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади чи органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб.

Частиною другою статті 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з приписами статті 3 цього ж Закону право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні. Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо він правомірно оприлюднив її раніше. Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Обов'язки розпорядників інформації визначено у ст.14 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Зокрема, розпорядники інформації зобов'язані: 1) оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; 6) надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону. Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації. Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником. У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис. Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі.

Згідно з приписами ст.23 Закону України "Про доступ до публічної інформації", рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов'язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлено, що позивач реалізував своє право на доступ до публічної інформації шляхом звернення до розпорядника інформації із заявою про отримання публічної інформації.

В ході розгляду справи судом встановлено, що після отримання заяви позивача відповідачем було надано відповідь, в якій надано всю інформацію стосовно предмету заяви, надано інформацію щодо реквізитів єдиного казначейського рахунку та надано рекомендації щодо звернення до Територіального управління ДСА в Київській області.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем об'єктивно та ретельно розглянуто заяву позивача, надано обґрунтовану відповідь із дотриманням строку, встановленого Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Отже, з наведеного вбачається, що відповідач надав відповідь, діяв правомірно та в межах повноважень, а тому підстави вважати права позивача порушеними, відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу положень статті 11, 71 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Водночас, відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124 Конституції України, статтями 69, 70, 71, 158 - 163, 183-2, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.