Справа № 522/17095/16-а
Суддя: Кравчук Т. С.
Дата ухвалення: 2017-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/781/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 1 батальйону капрала поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського 1 роти 1 батальйону капрала поліції ОСОБА_2, який було змінено, за яким просив скасувати постанову серії АР №099981 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень, за порушення ч.2 ст.122 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 31.08.2016 року, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позову відзначив, що 31.08.2016 року близько 08 год. 45 хв. керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухався по вул.Люстдорфська дорога у напрямку вул.Корольова в м.Одесі, після повернення на вул.Корольова з вул.Люстдорфська дорога, він був зупинений поліцейським 1 роти 1 батальйону капралом поліції ОСОБА_2 Назвавшись, поліцейській повідомив його про те, що він проїхав перехрестя вул.Люстдорфська дорога з виїздом з міжквартального проїзду (біля ЖК Альтаїр) на червоний сигнал світлофору і попросив передати документи для оформлення постанови.

Отже, постановою серії АР № 099981 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 31.08.2016 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 гривень за порушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, за проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника.

Проте, з винесеною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною та такою, що прийнята з порушення вимог чинного законодавства, вважає, що відповідач не встановивши достовірних даних, обставин та інформації щодо правопорушення, особи, яку притягнув до відповідальності, незаконно виніс оскаржувану постанову.

Позивач у судове засідання надав заяву, у якій проси справу розглядати за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Жодних клопотань суду не заявляв.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, надані суду докази в сукупності, суд вважає поданий адміністративний позов обґрунтованим, доведеним, а вимоги по ньому підлягаючі задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що поліцейського 1 роти 1 батальйону капрала поліції ОСОБА_2 у відношенні ОСОБА_1 винесено постанову серії АР № 099981 у справі про адміністративне правопорушення (а.с.3).

З тексту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 31.08.2016 року близько 08 год. 45 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м.Одесі, вул.Люстдорфська дорога здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3.е Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.12 КУпАП,

Вказаною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 425, 00 грн.

Проте, з винесеною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною та такою, що прийнята з порушення вимог чинного законодавства. Зазначив, що рухаючись Люстдорфською дорогою та наближаючись до перехрестя вул.Люстдорфська дорога у напрямку вул.Корольова, він побачив світлофор, який змінив колір на жовтий та почав гальмування, коли до автомобілю, що зупинився поперед нього в лівій полосі руху залишилося декілька метрів, він зрозумів, що гальмівного шляху в його автомобілю не вистачить для закінчення руху й перестроївся в правий ряд та продовжив гальмування. Проте, здійснивши необхідні маневри, втрачав відстань від перехрестя, отже коли виїхав на перехрестя, то побачив, що повна зупинка його автомобілю призведе до неможливості виїзду на перехрестя транспорту з міжквартального проїзду (з ЖК Альтаїр). Впевнившись в тому, що його маневр не заподіє аварійної ситуації, продовжив рух, але вже на жовтий сигнал світлофору.

Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, Правилами дорожнього руху прямо врегульовано ситуацію яка склалася.

При накладенні розміру штрафу не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, на що вказує ст.33 КУпАП. За таких обставин позивач вважає, що його процесуальні права порушено.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Виходячи з вищевикладеного, для кваліфікації дій позивача за ч.2 ст.122 КУпАП, необхідно встановити протиправність дій позивача відносно проїзду на заборонений сигнал світлофора.

Відповідно до ст.280 КУПАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні .

Ці дані, крім всього зазначеного в цій статті, встановлюються поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів, та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

У ст.245 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Тобто, доведення невинуватості не покладається на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, саме особа, яка притягає особу до адміністративної відповідальності повинна довести її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи та пояснень позивача суд вбачає, що позивач, рухаючись Люстдорфською дорогою та наближаючись до перехрестя вул.Люстдорфська дорога у напрямку вул.Корольова, побачив світлофор, який змінив колір на жовтий та почав гальмування, коли до автомобілю, що зупинився поперед нього в лівій полосі руху залишилося декілька метрів, він зрозумів, що гальмівного шляху в його автомобілю не вистачить для закінчення руху й перестроївся в правий ряд та продовжив гальмування. Проте, здійснивши необхідні маневри, втрачав відстань від перехрестя, отже коли виїхав на перехрестя, то побачив, що повна зупинка його автомобілю призведе до неможливості виїзду на перехрестя транспорту з міжквартального проїзду (з ЖК Альтаїр). Впевнившись в тому, що його маневр не заподіє аварійної ситуації, продовжив рух, але вже на жовтий сигнал світлофору.

Згідно із п.п.2,3 ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху… повинна містити відомості про: транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Постанова серії АР №099981 від 31.08.2016 року таких відомостей не містить, постановлена з порушеннями цією статті, а саме, не містить доказів правомірності свого рішення (а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, не надав суду відповідно до ч.2 ст.71 КАС України письмових заперечень проти позову, та доказів правомірності оскаржуваного позивачем прийнятого ним рішення та відповідних дій.

Відповідно до вимог ст.293 КУпАП і розяснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №15 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обовязок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.293 КУпАП.

Також, п.1 ст.247 КУпАП передбачає закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, є підстави вважати, що всупереч ст.280 КУпАП, під час винесення постанови від 31.08.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, відповідачем були зясовані не всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, не доведене, що саме позивач має нести відповідальність за адміністративне правопорушення.

Аналіз долучених до справи документів не дає підстав стверджувати щодо наявності вини позивача. Пояснення позивача не спростовані належними та допустимими доказами зі сторони відповідача.

На спростування вказаних тверджень відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, будь-яких доказів вини позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП з матеріалів адміністративної справи не вбачається, що є безумовною підставою для визнання судом незаконною постанови у справі про адміністративне правопорушення з закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1

У відповідності до ст.162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 6-14, 17-18, 69-71, 79, 86, 94, 158-163, 167, 171 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 1 роти 1 батальйону капрала поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії АР №099981 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 гривень за порушення ч.2 ст.122 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 31 серпня 2016 року.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання постанови суду.

Суддя 27.11.2017