Справа № 136/864/17
Суддя: Кривенко Д. Т.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/864/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

"20" листопада 2017 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Кривенка Д.Т.

за участі секретаря Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Іллінецького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що він, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період своєї трудової діяльності, працюючи на посадах електрозварювальника та газозварювальника, що входять до Списку №2 та дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, згідно п.б ст.13 Закону України „Про пенсійне забезпечення, звернувся 28 жовтня 2016 року до відповідача із заявою про призначення йому такої пенсії, маючи загальний стаж роботи 26 років 6 місяців 15 днів, згідно записів у трудовій книжці та довідки про підтвердження стажу роботи, з яких пільговий стаж на посаді електрогазозварника по Списку №2 склав 14 років 3 місяці 20 днів. За наслідками поданих ним документів, 17 січня 2017 року Липовецьким обєднаним УПФУ у Вінницькій області було прийнято рішення у формі протоколу №826, відповідно до якого йому, ОСОБА_1, було відмовлено у призначенні пільгової пенсії по Списку №2 згідно ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення, мотивуючи відсутністю пільгового та загального стажу роботи необхідного для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку.

Позивач не погодившись із рішенням субєкта владних повноважень, вважаючи його незаконним, оскільки воно порушує його законні права та інтереси на отримання пенсійних виплат звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати протиправним рішення субєкта владних повноважень щодо відмови йому, ОСОБА_1, в призначенні пільгової пенсії та зобовязати нарахувати і виплачувати пенсію згідно статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення з 28.10.2016 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені у позові, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, просить суд в задоволенні позову відмовити, аргументувавши свою позицію в письмовому запереченні, що додане до справи, відповідно до якого загальний стаж роботи позивача після проведених розрахунків становить 20 років 07 місяців 10 днів , а стаж, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до п.б ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення становить 04 роки 06 місяців 19 днів.

Так, позивачеві не зараховано наступні періоди його роботи.

Згідно довідок ВАТ »Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ДП «Західдорвибухопром» філія «Вінницький спецкарєр» від 27.10.2016р. №459 протягом 1993 року підприємство працювало неритмічно в звязку з важким фінансовим становищем при 5-денному робочому тижні та 8 годинному робочому дні, та від 27.10.2016р. №456 позивач перебував у відпустках без збереження заробітної плати : з 28.10.1992р. по 13.11.1992р.; з 10.05.1993р. по 14.05.1993р.; з 07.06.1993р. по 07.07.1993р., що підтверджується актом №208 від 23.12.2016р. перевірки характеру виконуваної роботи і умов праці для підтвердження права працівника на пільгове пенсійне забезпечення. Згідно запису за №20 від 16.03.1992р. в трудовій книжці позивача АТ-І № 6530832 виданої 20.05.1980 р. не зараховано період роботи 11.09.1990 р. по 11.09.1992 р. в загальний трудовий стаж роботи, оскільки відповідно до довідки ВАТ «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України» ДП «Західдорвибухпром», виданої на підставі довідки Інспекції виправних робіт Липовецького райвідділу внутрішніх справ час відбування виправних робіт без позбавлення волі в загальний та безперервний стаж засудженого не зараховується, а іншого, тобто судового рішення позивачем не надано. Не зараховано до пільгового стажу роботи період з 05.07.2000 р. по 30.08.2008 року в СТОВ «Світанок» та з 31.08.2000 р. по 08.06.2001 рік, в ВАТ»Турбівський цукровий завод», оскільки згідно статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу номер облікової картки НОМЕР_1 на ОСОБА_1 даний період роботи в системі персоніфікованого обліку позивача відсутній. Пільговий стаж роботи за період з 02.04.2007 р. по 21.12.2007 рік в ТОВ «Київцивільбуд» не підтверджено довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії та результатами атестації робочих місць. Період роботи позивача з 19.01.2009 р. по 14.07.2014 р. в ТзОВ «Вінницька будівельна компанія» на посаді електрогазозварника згідно з довідки даного підприємства від 27.03.2017р. №172 не зараховується до пільгового стажу роботи, оскільки згідно атестації робочих місць від 03.12.2009 року наказ №68 було атестовано робоче місце електрогазозварник зайнятий різанням та ручним зварюванням (дільниця металовиробів), а Позивач працював електрогазозварником в сантехнічній дільниці і зварювальні роботи проводились не повний робочий день, тому його робоче місце не було атестовано.

Отже, у звязку із відсутністю необхідного стажу для призначення позивачеві пенсії на пільгових умовах, рішення субєктом владних повноважень прийнято згідно чинного законодавства.

Суд, вислухавши пояснення сторін спору, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши обставини справи та перевіривши зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, встановлено, що 28.10.2017 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернувся до Липовецького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення йому пенсії по віку на пільгових умовах відповідно до п.б статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення .

17.01.2017 Липовецьким обєднаним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, за наслідками поданих позивачем документів було прийнято рішення у формі Протоколу №826, відповідно до якого констатовано, що ОСОБА_1 не має права на пенсію відповідно до п.б статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення , оскільки пільговий стаж його становить 4 роки 6 місяців, а загальний стаж склав 20 років 7 місяців 10 днів.

Позивач непогодившись із рішенням субєкта владних повноважень звернувся до суду із даним позовом, в якому оскаржує рішення щодо відмови йому у призначенні пенсії по віку на пільгових умовах, відповідно до п.б статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення .

Ухвалою суду від 10.10.2017 було замінено первісного відповідача на належного відповідача - Іллінецьке обєднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у звязку із реорганізацією.

Статтею 6 КАС України визначено право особи на судовий захист, згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом перевірялось чи прийнято рішення субєкта владних повноважень з дотриманням правомірної адміністративної поведінки.

Визначальним у даному випадку є вирішення питання щодо правомірності обрахування стажу позивача, який дає йому право на призначення пенсії по віку на пільгових умовах, відповідно до п.б статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення .

Аналізуючи зібрані у справі докази та відомості, які повідомив представник відповідача, суд дійшов висновку про безпідставність не зарахування позивачеві до загального стажу періодів роботи з 11.09.1990 року по 11.09.1992 року, тобто часу відбування позивачем виправних робіт із посиланням на норми ч.3 ст.44 Закону СРСР «Про затвердження основ виправно трудового законодавства Союзу РСР та радянських республік» від 11.07.1969 року №4074, оскільки такий нормативно правовий акт втратив чинність, а на даний час кримінально правовими наслідками не являється не включення до загального та спеціального стажу строку відбуття виправних робіт.

Так, ст.42 ч.3 Кримінально-виконавчого кодексу України, визначено, що час відбування засудженим покарання у виді виправних робіт зараховується в загальний стаж роботи.

ОСОБА_4 помякшує правові наслідки щодо засудженої особи, відтак в даному випадку саме він має застосовуватись.

Щодо не зарахування відповідачем позивачеві періоду роботи з 04.06.2000 року по 30.08.2000 року в СТОВ «Світанок», суд також вважає протиправним, оскільки згідно матеріалів пенсійної справи, що досліджувались судом, містяться відображення даних персоніфікованого обліку та сплати ОСОБА_1 внесків до ПФУ, однак зарахування цього періоду не було проведено відповідачем, як було встановлено в судовому засіданні, через відсутність наказів про прийняття на роботу та звільнення позивача з роботи.

Також судом встановлено, що рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії позивачеві було оформлено у вигляді Протоколу за №826 від 17.01.2017, у якому не міститься висновків щодо причин та умов, які послугували підставою для відмови позивачеві у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Конституцією України (ст.55) визначено, що кожен громадянин має право оскаржити рішення представника влади і довести його не правоту.

Наведене свідчить, що рішення субєкта владних повноважень повинно бути гранично повним, зрозумілим, чітким, обов'язково містити підстави, із посиланням на норми чинного законодавства, що стали наслідком прийняття саме такого рішення.

Наразі Протокол №826 від 17.01.2017 не містить висновків, що стали підставою для відмови позивачеві у призначенні пенсії на пільгових умовах із посиланням на норми діючого законодавства, що створює правову невизначеність та порушує права позивача на оскарження рішення субєкта владних повноважень саме з конкретних підстав, оскільки таке рішення позбавляє позивача визначити, що саме послугувало для відмови йому у призначенні пенсії. А також невмотивоване рішення субєкта владних повноважень дає можливість субєкту владних повноважень в подальшому відмовити позивачеві з цих же підстав, що є неприпустимим.

При прийнятті рішення суд виходить з того, що принцип поділу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності прийнятого рішення субєктом владних повноважень та встановлення факту порушення прав особи.

Незважаючи на встановлені в ході судового розгляду порушення допущені субєктом владних повноважень при призначення пенсії позивачеві, суд не може прийняти рішення яким зобовязати субєкта владних повноважень нарахувати і виплачувати позивачеві пенсію згідно статті 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення з 28.10.2016 року, як він просить, оскільки в такому випадку суд підмінить собою орган виконавчої влади, що суперечить конституційному принципу поділу влади.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень шляхом визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень оформлене у вигляді протоколу №826 від 17.01.2017 та зобов'язати Іллінецьке обєднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Розподіл витрат суд здійснює відповідно до ст.94 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст.6, 70, 162, 165 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Іллінецького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Іллінецького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оформлене Протоколом за №826 від 17.01.2017 року.

Зобов'язати Іллінецьке обєднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В решті позову відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Іллінецького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 320, 00 гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Липовецький районний суд Вінницької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.Т. Кривенко