Справа № 810/2362/17
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2017-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року № 810/2362/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лапія С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу про сплату боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, ГУ ДФС у Київській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати: податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Київській області від 31.03.2017 № з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності; рішення про застосування штрафних санкцій своєчасно не нарахованого єдиного внеску ГУ ДФС у Київській області від 30.03.2017 №; вимогу про сплату боргу (недоїмки) .

На обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішення податкового органу є незаконними, безпідставними, та такими, що прийняті з порушенням чинного законодавства.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що основним видом діяльності позивача є здійснення вантажних автомобільних міжнародних перевезень (Ліцензія серії АВ №497846 від 26.11.2009 ), що відповідає реєстраційним даним (заява форми № 5 - ОПП)

49.41- вантажний автомобільний транспорт;

52.29 - інша допоміжна діяльність у сфері транспорту;

77.12 - надання в оренду вантажних автомобілів.

На підставі направлення на перевірку від 01.11.2016 № 541/1304 Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області та згідно ст. 77 ПК України проведена планова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.15 по 31.12.15 р.

За результатом перевірки Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області складено Акт від 21.11.2016 №416/1006-1304/НОМЕР_1.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) з Єдиного соціального внеску від 21.11.2016 №Ф . на суму - 81613,61 грн., податкове повідомлення - рішення від 04.01.2017 №, рішення про застосування штрафних санкцій своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 04.01.2017 за №.

Не погоджуючись з винесеними рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

Так, 22.12.2016 позивачем надіслано заперечення на Акт перевірки та скаргу на вимогу про сплату боргу до ГУ ДФС у Київській області.

Рішенням ГУ ДФС у Київській області від 24.01.2017 № 180/ФОП/10-36-10-01-04/798 скаргу на вимогу залишено без задоволення, а вимогу - без змін.

Позивачем 24.02.2017 надіслано скаргу на вимогу про сплату боргу до ДФС України.

Рішенням ДФС України від 28.03.2017 № 4245/Б/99-99-11-02-02-25 скаргу на вимогу направлено на новий розгляд до ГУ ДФС Київської області.

Рішенням ГУ ДФС у Київській області від 11.04.2017 № 914/Б/10-36-10-01-04 скаргу на вимогу повторно залишено без задоволення, а саму вимогу - без змін.

Позивачем 28.04.2017 надіслано скаргу на вимогу до ДФС України.

Рішенням ДФС України від 29.05.2017 № 6912/Б/99-99-11-02-02-25 скаргу залишено без задоволення, а вимогу від 21.11.2016 - без змін.

Також позивачем було оскаржено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30.03.2017 року № :

Проте, не зважаючи на факт адміністративного оскарження вимоги про сплату боргу, 04.01.2017 Броварська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято рішення про застосування штрафних санкцій.

Позивачем 25.01.2017 подано скаргу до ГУ ДФС у Київській області на податкове повідомлення-рішення від 04.01.2017 № та рішення про застосування штрафних санкцій від 04.01.2017 № .

Рішенням ГУ ДФС у Київській області від 01.03.2017 № 498/Б/10-36-10-01-04 скасовано рішення про застосування штрафних санкцій Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 04.01.2017 № та 30.03.2017 ГУ ДФС у Київській області винесено нове рішення про застосування штрафних санкцій.

Позивачем 28.04.2017 подано до ДФС України скаргу на рішення ГУ ДФС у Київській області про застосування штрафних санкцій від 30.03.2017

Рішенням ДФС України від 29.05.2017 № 6912/Б/99-99-11-02-02-25 скаргу залишено без задоволення, а рішення ГУ ДФС у Київській області від 30.03.2017 року - без змін.

Крім того, за результатами розгляду заперечень на акт перевірки Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 04.01.2017 № .

Позивачем 25.01.2017 подано скаргу до ГУ ДФС у Київській області на зазначене рішення.

Рішенням ГУ ДФС у Київській області 28.03.2017 №739/Б/10-36-10-01-04 скасовано податкове повідомлення-рішення від 04.01.2017 № та 31.03.2017 ГУ ДФС у Київській області прийнято нове податкове повідомлення-рішення від 31.03.2017 №.

Позивачем 28.04.2017 подано до ДФС України скаргу на податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 31.03.2017 №.

Рішенням ДФС України від 23.06.2017 № 8051/Б/99-99-11-02-01-14 скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 31.03.2017 - без змін.

Позивач, не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДФС у Київській області від 31.03.2017 № , рішенням про застосування штрафних санкцій ГУ ДФС у Київській області від 30.03.2017 № та вимогою про сплату боргу (недоїмки) Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 21.11.2016 № Ф звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися, суд зазначає наступне.

Право адміністративного (досудового) оскарження регламентовано ст.55 ПК України. Даною статтею передбачено, право контролюючого органу вищого рівня, скасувати рішення ДФС нижчого рівня, у разі невідповідності останніх вимогам діючого законодавства України.

Статтею 56 ПК України встановлено, що процедура адміністративного оскарження податкових рішень до вищестоящих податкових органів вважається досудовим порядком вирішення спорів. Формою процесуального документу платника податку в процедурі адміністративного оскарження є «Скарга».

Порядок оскарження рішень контролюючих органів по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначено ст.25 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це контролюючого органу, який прийняв вимогу.

Судом встановлено, що в акті перевірки зазначено про безпідставне включення позивачем сум витрат, які не відносяться до виробничих (факт встановлення запасних частин на автомобілі та їх технічне обслуговування та використання ПММ (ДП) в господарській діяльності не доведено) (а.с. 9 Акту).

Дана інформація знайшла відображення також у відповіді Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на Заперечення до Акту перевірки від 29.12.2016 №10220/10/10-06-13-04/1542, так в розділі 2 «Позиція Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області» зазначено, «… розбіжність у сумі 456313,70 грн. за 2015 рік виникла за рахунок безпідставного включення платником витрат, які не відносяться до виробничих (факт встановлення запасних частин на автомобілі та їх технічне обслуговування платником, та використання ПММ (ДП) в господарській діяльності не доведено, п.2.2.2 розділу 2 Акта), чим порушено п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України.

У запереченнях на акт перевірки від 22.12.2016 №5, а також у скарзі до ГУ ДФС у Київській області та ДФС України позивачем надано пояснення, що до виробничих витрат за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 жодного разу не включалася вказана перевіряючими стаття витрат (запасні частини на автомобілі та їх технічне обслуговування). Основна складова витратної частини сформована за рахунок придбання ПММ, а саме: дизельного пального для здійснення господарської діяльності позивача, на підтвердження цього перевіряючим було надано оригінали первинних документів на придбання палива.

Як слідує з додатку 2 «Реєстр первинних документів віднесених підприємцем до витрат, які не відносяться до виробничих», податковим перевіряючим з витратної частини позивача за 2015 рік знято 48 позицій товарів найменуванням яких - дизельне пальне, крім того в Додатку 2 чітко вказано перелік використаних документів, чеки, № авансового звіту та дата, при цьому жодних запасних частин на автомобіль та їх технічне обслуговування до додатку 2 не включено.

Здійснення та оформлення перевірок регулюється Податковим кодексом України та Порядком оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 №395 (далі-Порядок).

Відповідно до п.2.3.2. Порядку у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують факти порушень.

Так, в акті перевірки зазначено неіснуючі порушення, які об'єктивно не підпадають під законодавчі норми Податкового кодексу та не можуть бути основою для притягнення до відповідальності.

Перевіркою встановлено, що у 2015 році за результатом здійснення основної господарської діяльності позивача (здійснення транспортних перевезень) понесено витрати на придбання паливно - мастильних матеріалів (ПММ), а саме: придбання дизельного пального для заправки транспортних засобів при здійсненні безпосередньо господарської діяльності (транспортні перевезення).

За період діяльності 2015 року позивач здійснював послуги з автотранспортних перевезень та за наявності основних первинних документів у звітності було визначено об'єкт оподаткування та задекларовано на основі первинних документів витратну та доходну частину підприємства, однак, перевіряючим знято понесені позивачем витрати при веденні безпосередньої господарської діяльності та донараховано дохід.

Відповідно до положень ст.177 ПК України доходи фізичних осіб підприємців, отримані протягом календарного року від провадження підприємницької діяльності, оподатковуються за ставками визначеними в пункті 167.1 статті 167 Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця.

Згідно п. 177.2 ст. 177 розд. IV ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто, різниця між загальним оподатковуваним доходом (ви ручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господар ською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Витрати повинні відповідати наступним вимогам:

Включатися до витрат операційної діяльності згідно з Розділом ІІІ Податкового кодексу України.

Документально підтверджені належним чином оформленими первинними документами.

Пов'язані із господарською діяльністю підприємця.

Безпосередньо пов'язані з отриманням доходів.

Повинні бути фактично сплачені.

Товари повинні бути поставлені, а послуги повинні бути отримані.

Придбання дизельного пального, на які позивачем понесені витрати, пов'язані лише з веденням господарської діяльності (транспортні перевезення), та які у свою чергу підтверджуються наявними первинними документів та сплачені в повному обсязі постачальникам таких товарів (а.с. 92-120 та а.с. 173-200).

Отже, розрахунок заниження витрат позивача є лише припущенням, оскільки фактично інвентаризація при здійснення документальної перевірки не здійснювалась, а суми і показники розрахунків, наведені в акті перевірки, не мають відношення до позивача.

На підтвердження правильності формування витратної частини позивачем було надано завірені копії первинних документів: чеки на придбання палива, звіти про використання коштів виданих на відрядження або під звіт, належним чином завірені копії подорожніх листів, які включені до витратної частини за період діяльності (перевірки) - 2015 рік.

Крім того, судом встановлено, що ГУ ДФС у Київській області на порушення ст. 58 ПК України при прийнятті нового податкового повідомлення рішення від 31.03.2017 № не надано розрахунок податкового зобов'язання та штрафних фінансових санкцій з наведенням в ньому інформації, необхідної для визначення грошового зобов'язання (п.2.4 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень рішень платникам податків).

Судом встановлено, що на момент адміністративного оскарження вимоги про сплату боргу 04.01.2017 Броварською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було сформовано новий розрахунок та нараховано 20% на суму, зазначену у вимозі про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка оскаржується (81613,61*20%/100=16322,72 грн.) та прийнято рішення про застосування штрафних санкцій своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 04.01.2017 № у сумі 16322,72 грн.

Розпочата процедура адміністративного оскарження вимоги про сплату боргу на суму - 81613,61 грн. зупиняє дію будь - якого нарахування або винесення додаткових штрафних санкцій з податку, що оскаржується, до закінчення самої процедури адміністративного оскарження.

Також слід зазначити, що 01.03.2017 ГУ ДФС у Київській області прийнято рішення №498/Б/10-36-10-01-04 від 01.03.2017 року про результати розгляду скарги на рішення про застосування штрафних санкцій своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 04.01.2017 № у сумі 16322,72 грн, яким скасовано дане рішення, але у подальшому ГУ ДФС у Київській області виносить нове рішення про застосування штрафних санкцій своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 30.03.2017 № у сумі 16322,72 грн. Знову ж таки, Рішення про застосування штрафних санкцій своєчасно не нарахованого єдиного внеску прийнято на вимогу про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, по якій триває процес адміністративного оскарження.

Згідно п.56.15 ст. 56 ПК України розпочата процедура адміністративного оскарження зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні рішенні (вимозі) на строк від подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги та штрафні санкції з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Так, скарга на вимогу, подана позивачем з дотриманням порядку і строків, визначених пунктом 3 розділу II та пунктом 1 розділу III Порядку розгляду скарг з ЄСВ (затверджено в Мінюсті 03.02.2016р. №178/28308), зупиняє строки сплати до винесення рішення контролюючим органом вищого рівня або дня набрання судовим рішенням законної сили. Строки нарахування та сплати фінансових санкцій також призупиняються до дня набрання рішенням законної сили (на період дії процедури оскарження) в разі оскарження платником вимоги, якщо накладання фінансових санкцій пов'язане з її виникненням.

Крім того, суд звертає увагу, що вимога про сплату боргу та акт перевірки датовані одним днем - 21.11.2016

Згідно ст.59 ПК України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає йому податкову вимогу.

Як слідує з матеріалів справи, на час проведення перевірки та складення акту перевірки у позивача борг був відсутній, про що було зазначено працівниками податкової служби в акті перевірки.

Відповідно до п.п.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Податковим кодексом України, а саме статтею 4, передбачено принцип презумпції правомірності рішень платника податку.

Згідно п.56.21 ст.56 ПК України у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно - правового акта, або якщо норма різних законів чи правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, то рішення в межах адміністративного узгодження приймається на користь платника податків, що також не було зроблено.

При цьому, специфіка колізій, що виникають у законодавстві, як правило, пов'язана з поділом норм права на загальні та спеціальні і при конкуренції цих норм необхідно керуватися правилом щодо пріоритетності спеціальних норм над загальними, однак, коли законодавство допускає суперечність між правами та обов'язками платника податків та податкового органу то у цьому випадку застосовується правило, передбачене пунктом 56.21 ст. 56 Кодексу.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що наведені у позовній заяві доводи позивача є об'єктивними, правомірними та такими, що відповідають реальним обставинам справи, та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 97 КАС України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки позивач з клопотанням про відшкодування судових витрат до суду не звертався, дане питання при прийнятті рішення у справі судом не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 11, 14, 67, 69-72, 86, 94, 97, 122, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати: податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Київській області від 31.03.2017 №, рішення про застосування штрафних санкцій своєчасно не нарахованого єдиного внеску Головного управління ДФС у Київській області від 30.03.2017 №, вимогу про сплату боргу (недоїмки) Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 21.11.2016 №Ф .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.