Справа № 523/14140/17
Суддя: Середа І. В.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/523/402/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2017 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м.Одеси Середа І.В., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі та просив визнати відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оформлену рішенням №129 від 11.09.2017р., протиправною та зобов'язати управління здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, відповідно до довідки апеляційного суду Одеської області № 244 від 06.09.2017р.,починаючи з часу призначення довічного грошового утримання, тобто з 13.12.2016 р..

В обгрунтування вимог позивач ОСОБА_1 вказував на те, що рішенням Вищої ради юстиції № 3160/0/15-16 від 08.12.2016р. його звільнено з посади судді апеляційного суду Одеської області у відставку. В грудні 2016р. він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси з пакетом документів, підготовлених апеляційним судом Одеської області, та поданням для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Згідно довідки апеляційного суду Одеської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання №300 від 13.12.2016р. сума вказаної винагороди на 12.12.2016р.,тобто на момент звільнення, складала 31680 грн. : посадовий оклад- 17600 грн., доплата за вислугу років - 14080грн.. На підставі цієї довідки мені було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Наприкінці серпня 2017р. позивачу стало відомо, що у вищезазначену довідку не була включена сума щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 1466 грн.. 06.09.2017р. апеляційним судом Одеської області в додаток до вищевказаної довідки була видана нова довідка № 244 про суддівську винагороду в сумі 33146 грн. з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення.

06.09.2017р. ОСОБА_1 звернувся до Суворовського обєднаного УПФУ в м.Одесі із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, а 26.09.2017р. отримав рішення № 129 від 11.09.2017р. про відмову в перерахунку. Позивач вважає відмову відповідача такою, що не відповідає чинному законодавству та порушує його права судді у відставці.

Справу розглянуто в скороченому провадженні, згідно ст.183-2 КАС України.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення згідно з якими вимоги вважає не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Також зазначено, що позивач надав до управління довідку яка не змінювала складові суддівської винагороди суддів та яка різниться від довідки від 13.12.2016 за вих. № 300 наданої під час звернення з заявою про призначення пенсії лише тим, що у довідці від 06.09.2017 за вих. № 244 зазначено матеріальну допомогу на оздоровлення відповідно до ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які працюють на відповідній посаді, а нормами чинного законодавства не передбачено врахування при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в суддівську винагороду інших виплат, тому управлінням і було винесено відповідне рішення .

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Суворовському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Одесі та з 13.12.2016 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди, призначеної відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно довідки апеляційного суду Одеської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання №300 від 13.12.2016р. сума вказаної винагороди на 12.12.2016р., тобто на момент звільнення, складала 31680 грн. : посадовий оклад- 17600 грн., доплата за вислугу років - 14080грн.

На підставі вказаної довідки позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Наприкінці серпня 2017р. ОСОБА_1 стало відомо, що у вищезазначену довідку не була включена сума щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 1466 грн.

06.09.2017р. апеляційним судом Одеської області в додаток до вищевказаної довідки була видана нова довідка № 244 про суддівську винагороду в сумі 33146 грн. з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення.

06.09.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо проведення йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням допомоги на оздоровлення.

Рішенням Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі від 11.09.2017 року №129 позивачу відмовлено у проведенні такого перерахунку.

Отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання відповідачем визначено без врахування матеріальної допомоги на оздоровлення, який виплачується судді в зв'язку з виходом у щорічну оплачувану відпустку відповідно до ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Прийняте управлінням рішення суд вважає таким, що не відповідає вимогам законодавства України виходячи з наступного.

Нормами ст.22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В силу вимог статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

Згідно з п.14 ч.1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

ОСОБА_2 закріплено в пункті 8 ч. 5 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Відповідно до ч.6 статті 47 зазначеного Закону при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Конституційний Суд України в пункті 7 мотивувальної частини рішення від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

При цьому, в п.2 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом статті 126 Конституції України положення ч.З статті 11 Закону України "Про статус суддів" у взаємозв'язку з ч.8 статті 14 Закону України "Про судоустрій України" (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

В п.3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України "Про статус суддів". Згідно ч.І статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

ОСОБА_2 України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ, за нормами якого був звільнений у відставку позивач та призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, так і ОСОБА_2 України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, на норми якого посилається відповідач у своїй відмові в перерахунку , містять IX розділ «Забезпечення суддів».

Перелік складових суддівської винагороди міститься у статтях 133 та 135 розділу «Забезпечення судців».

Крім того, статтею 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453- УІ (IX розділ) передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Статтею 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-УІІІ (IX розділ), на норми якого посилається відповідач, також передбачено виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу. Тобто вказана виплата передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер.

Частиною 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У пункті 4 рішення від 08.06.2016 року №4-рп/2016 Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення, зокрема: «частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-УІ у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-УІІІ, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-УІ до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року №192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Грошове утримання судді - це його заробітна плата, тобто винагорода за виконану роботу.

Поняття заробітної плати передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці»: заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до п.п.2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року за N 114/8713, матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Відповідно до вимог п.1.3 вищезазначеної Інструкції фонд оплати праці складається з фонду основної заробітної плати, фонду додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до заохочувальних і компенсаційних виплат, тому вона і входить до складу фонду оплати праці.

Враховуючи те, що матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, її виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до структури заробітної плати.

Згідно з нормами ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-УІ та враховуючи висновки Конституційного Суду України викладені в рішенні від 08.06.2016 року № 4-рп/2016, у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, вона включена в оподатковуваний дохід судді, входить до фонду оплати його праці, тобто є складовою грошового утримання судді, тому допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Нормами п.2.1 Порядку надання документів для призначення і виплати щомісячного грошового утримання суддям у відставці, затвердженим постановою ПФУ від 25.01.2008р., із змінами від 11.02.2013р., який діяв на час звільнення у відставку позивача, передбачено надання довідки саме про заробітну плату судді за формою Додатка №2.

Форма довідки про заробітну плату передбачала крім оклада, надбавок, доплат та премій, ще інші виплати.

Відповідно до п. 4 розділу І зазначеного Порядку у разі, якщо до заяви про призначення щомісячного довічного утримання додані не всі необхідні документи, орган, що призначає щомісячне довічне утримання, письмово повідомляє про те, які документи необхідно подати додатково.

Суд звертає увагу на те, що незважаючи на вказану норму відповідач не повідомив позивача про необхідність надання відомостей щодо всіх виплат.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Також суд звертає увагу на те, що відмовляючи в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, управління послалось на ОСОБА_2 України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року, тоді як згідно Прикінцевих та перехідних положень до цього Закону позивач звільнений у відставку за законом «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VІ.

Згідно зі ст.6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, вимога позивача є законними та обгрунтованими, тому відмова в перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці є протиправною, права позивача підлягають захисту шляхом зобовязання здійснити перерахунок та виплату утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно довідки апеляційного суду Одеської області № 244 від 06.09.2017р.,починаючи з часу призначення довічного грошового утримання ,тобто з 13.12.2016р..

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Отже, на підставі ст.94 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань Управління на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір в у розмірі 640 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 12, 71, 86, 94, 128, 159-163,183-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити .

Визнати відмову Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі в перерахуванні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оформлену рішенням №129 від 11.09.2017р. - протиправною.

Зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в місті Одесі здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно довідки апеляційного суду Одеської області № 244 від 06.09.2017р.,починаючи з часу призначення довічного грошового утримання ,тобто з 13.12.2016р.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Суворовського обєднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Одесі () на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн..

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського адміністративного апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя: