Справа № 803/1096/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10173/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Другого відділу Державної виконавчої служби міста Луцька ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Другого відділу Державної виконавчої служби міста Луцька ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідача- Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 04 серпня 2017 року ВП №54429881 про відкриття виконавчого провадження.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 від 04 серпня 2017 року ВП №54429881 про відкриття виконавчого провадження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що Законом України «Про виконавче провадження» чітко регламентовано зміст обовязків державного виконавця. Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів це сукупність дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження», що спрямовані на виконання рішень і проводяться на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно- правовими актами, а також рішеннями, які підлягають обовязковому виконанню. Таким чином, виконавчі дії державного виконавця мають бути спрямовані на примусове виконання рішення, а не на здійснення перевірки вчасності оплати штрафу у сфері адміністративних правопорушень. Судом першої інстанції не взято до уваги те, що державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Просить апеляційну скаргу задовольнити, постанову скасувати та у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності сторін, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою від 09 липня 2017 року серії АР № 996281 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. Копію цієї постанови позивач отримав 09 липня 2017 року, що стверджується його підписом та не заперечується цей факт самим позивачем.

02 серпня 2017 року за вхідним №10538/037-39 у Другому відділі ДВС м. Луцьк зареєстровано супровідний лист від 24 липня 2017 року №5545/102/1006/1/07/20-2017 за підписом начальника Володарського відділення Сквирського відділу ОСОБА_1 управління Національної поліції в Київській області про направлення для примусового виконання у порядку статті 308 КУпАП постанови в справі про адміністративне правопорушення від 09 липня 2017 року та стягнення з позивача подвійного штрафу в сумі 510,00 грн. (а.с. 8).

04 серпня 2017 року старший державний виконавець Другого відділу ДВС м. Луцьк ОСОБА_4 винесла постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови №996281 від 09 липня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення та стягнення з ОСОБА_2 у дохід держави штрафу в сумі 510,00 грн. та виконавчого збору у розмірі 51,00 грн. (а.с.6).

Судом також встановлено, що позивач добровільно сплатив штраф у розмірі 255,00 грн. згідно з квитанцією від 24 липня 2017 року №1 (а.с.9).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на момент відкриття виконавчого провадження, 04 серпня 2017 року, позивач добровільно сплатив штраф 24 липня 2017 року, однак цей факт не був врахований державним виконавцем, у звязку з чим у держаного виконавця були відсутні підстави для прийняття постанови про відкриття провадження щодо примусового виконання постанови про накладення адміністративного штрафу, а тому належним способом захисту є визнання постанови протиправною та її скасування.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України (ч.3 ст.307 КУпАП).

Ст.308 КУпАП передбачає, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Аналізуючи зміст вищенаведених норм чинного КУпАП, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у випадку винесення уповноваженим органом постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою на порушника накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, законодавцем останньому надано можливість добровільного виконання такої постанови (сплати штрафу в установі банку) протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому такої постанови, і лише у разі несплати правопорушником штрафу у вказаних строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. Законодавцем не передбачено обов'язку порушника повідомляти орган, який виніс постанову про сплату штрафу, а лише покладено обов'язок із його сплати в строк визначений ст. 307 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, копію постанови про накладення штрафу позивач отримав 09 липня 2017 року, протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому такої постанови йому надавалась можливість сплатити штраф у добровільному порядку. Оскільки останній день сплати штрафу припадав на неділю, 23 липня 2017 року, що є вихідним днем, а тому позивач здійснив оплату штрафу на наступний робочий день, 24 липня 2017 року, добровільно в установу банку, про що свідчить квитанція №1 від 24 липня 2017 року (а.с.9). Разом з тим, у цей же день Володарським відділенням Сквирського відділу поліції ОСОБА_1 управління Національної поліції в Київський області був направлений відповідачу супровідний лист від 24 липня 2017 року №5545/102/1006/1/07/20-2017 з постановою про накладення адміністративного стягнення для примусового її виконання, яку відповідач отримав 02 серпня 2017 року.

Ч.2 ст.308 КУпАП передбачає, що у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Тобто, за приписами ст. 299, 307 та 308 КУпАП, подвійний розмір штрафу стягується при примусовому виконання постанови про накладення штрафу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху органами державної виконавчої служби, а не Національної поліції України.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Крім того, ч.3 ст.26 вищезгаданого Закону передбачає, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з п.1 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність визнання протиправною та скасування постанови від 04 серпня 2017 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови №996281, оскільки позивачем добровільно у строки було сплачено штраф, накладений на нього за порушення правил дорожнього руху, а тому відсутні підстави для примусового виконання постанови; крім того, відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови, яка позивачем виконана добровільно, тягне для нього певні негативні наслідки.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що виконавчі дії державного виконавця мають бути спрямовані на примусове виконання рішення, а не на здійснення перевірки вчасності оплати штрафу у сфері адміністративних правопорушень, оскільки з самого визначення «виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів» вбачається, що це сукупність дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження», що спрямовані на виконання рішень і проводяться на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно- правовими актами, а також рішеннями, які підлягають обовязковому виконанню. Разом з тим, судом встановлено, що позивач добровільно виконав постанову про накладення адміністративного стягнення від 09 липня 2017 року, сплативши штраф, вказаний у постанові про накладення адміністративного стягнення, 24 липня 2017 року, однак постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 04 серпня 2017 року.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. 160, 195, 197, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Другого відділу Державної виконавчої служби міста Луцька ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року у справі № 803/1096/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_5