Справа № 415/2946/17
Суддя: Шевченко М. О.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №415/2946/17
Провадження №2-а/415/135/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2017 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді Шевченко (Краснокутської) М.О.,
за участі секретаря Тимофієвої О.В.,
розглянувши у відкритому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання незаконним та скаксування рішення та зобов`язання вчинити певні дії , -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача Галкін Вячеслав Леонідович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду з адміністративним позовом, який неодноразово уточнював в ході судового розгляду, до Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанськ Луганської області про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, в обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. У відповідності до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпеченням, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи це менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок. 09.01.2017 р. позивачу виповнилося 50 років. В зв`язку з тим, що на момент виповнення 50 років позивач мав понад 21 рік загального стажу та понад 10 років стажу на підземних роботах, він 03.02.2017 р. звернувся до відповідача з заявою та необхідними документами для призначення пенсії. Проте 18.04.2017 р. рішенням №4653/08-31 йому було відмовлено у призначені пенсії в зв`язку тим, що у нього, ніби то, не вистачає стажу роботи. Зокрема відповідач не зарахував до пільгового стажу роботи період роботи на ВП «Шахта Вергелівська» Державного підприємства «Луганськвугілля» з 01.03.2014 р. по 31.07.2014 р. (0р. 5м. 1д.) у якості прохідника та не зарахував до загального стажу період роботи у якості приватного підприємця з 01.12.2000 р. по 31.12.2003 р. (3р. 1м. 1д.) та період роботи з 01.08.1984 р. по 22.01.1985 р. (0 р. 5м. 22д.), а також не зарахував до пільгового (підземного) трудового стажу наступні періоди роботи на шахті «Голубівська» ВО «Стахановвугілля»: з 23.01.1985 р. по 16.04.1985 р. (0р. 2м. 24д.) у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею, з 14.09.1987 р. по 20.12.1987 р. (0р. 3м. 7д.) у якості учня прохідника підземного з повним робочим днем під землею; з 01.01.1992 р. по 19.02.1995р. (3р. 1м. 19д.) - у якості прохідника підземного з повним робочим днем під землею. Також відповідач не зарахував до пільгового підземного стажу роботи період служби в армії з 24.04.1985р. по 28.03.1986 р. (0р. 10м. 5д.), а також період участі в бойових діях в зв`язку з виконанням інтернаціонального обов`язку з 01.03.1986 р. по 27.06.1987р. (1р. 3м. 27 д. х 3 = 3р. 11м. 21д.) в пільговому обчисленні за час виконання інтернаціонального обов`язку. Також відповідач неправомірно не зарахував до пільгового трудового стажу період роботи позивача на ВП «Шахта Тошківська» ДП «Первомайськвугілля», з 17.06.2016 р. по 09.01.2017 р. (0р. 6м. 23д.) - у якості прохідника підземного з повним робочий, днем під землею. Оспорюваний загальний стаж: 03р. 01м. 01д. Підземний стаж визнаний відповідачем складає 10р.3м.16д., загальний стаж визнаний відповідачем - 19р. 03м. 20д. Тобто загалом підземний стаж позивача складає 19р.08м.26д. (09р. 05м. 10д. + 10р. 3м. 16 д.), а загальний: 22р. 04м. 21д. (19р. 03м. 20д.+03р. 01м. 01д.). Таким чином, у випадку, якщо б зазначені періоди були зараховані до пільгового (підземного) трудового стажу, стажу для призначення пенсії було б достатньо. Так дії відповідача є незаконними, вони грубо порушують права позивача та виходять за межі чинного законодавства з огляду на наступне. У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, то посвідчує стаж роботи, є трудова книжка. Коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств. установ, організацій або їх правонаступників. Згідно п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних - записів у ній: трудовий стає встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи. Представник позивача вказує, що у трудовій книжці позивача маються усі відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, тобто у відповідача не було навіть правових підстав вимагати надання якихось додаткових довідок; адже у трудовій книжці пільговий характер праці зазначений, є всі застережні записи про роботу з повним робочим днем під землею, крім того у відповідних записах немає жодних виправлень, помарок тощо, які б могли привести до сумніву у справжності записів. Щодо не зарахування до загального стажу періоду перебування у якості приватного підприємця з 01.12.2000р. по 31.12.2003р. то відомості про сплату страхових внесків містяться у даних персоніфікованого обліку, тому відповідач не мав правових підстав вимагати додаткової довідки з м. Кіровська, яку навіть теоретично позивач не може надати, адже м. Кіровськ знаходиться на тимчасово непідконтрольній території. Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 р. №637, у тих випадках: коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих (категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5), а в разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном. На виконання цієї норми постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 р. № 18-1 затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років. Щодо не зарахування до пільгового стажу роботи період військової служби та виконання інтернаціонального обов`язку, зазначає, у позивача мається військовий квиток та відповідне посвідчення, а тому відповідач не мав вимагати додаткових довідок, які навіть теоретично неможливо виконати через фактичну окупацію м. Кіровська Луганської області. До того ж відповідно до ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу робота, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час, проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову, службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідно статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Крім того, спільною постановою Центрального Комітету КПРС і Ради Міністрів СРСР від 17.08.1983 р. № 59-27 «Про пільги військовослужбовцями, робітниками та службовцям, що знаходиться у складі обмеженого контингенту радянських військ на території Демократичної Республіки Афганістан, та їхнім сім`ям» зараховувався до вислуги років для призначення пенсії один місяць служби за три місяці час служби на території Демократичної Республіки Афганістан військовослужбовцям, які прослужили встановлений строк служби в цій країні, а тим, хто отримав поранення, контузії, каліцтво або захворювання, - незалежно від строку служби, і час безперервного перебування у зв`язку із цим на лікування і лікувальних закладах. Щодо не зарахування до підземного трудового стажу період роботи позивача на ВП «Шахта Вергелівська» ДП «Луганськвугілля» з 01.03.2014 р. по 31.07.2014 р. у якості прохідника підземного з повним робочим днем під землею та на ВП «Шахта Тошківська» ДП «Первомайськвугілля» з 17.06.2016 р. по 31.01.2017 р. у якості прохідника підземного з повним робочим днем під землею через відсутність сплати страхових внесків зазначає наступне. У відповідності до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Також посилаючись на стандарти ЄСПЛ (справи «Андреева проти Латвії», «Ковач проти України», «Мельниченко проти України», «Чуйкіна проти України», представник позивача вважає, що людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав. Головне управління ПФУ в Луганській області своїм листом від 19.08.2017 року № КО 7185564 повідомило ОСОБА_1 про те, що УПФУ в м. Лисичанську зокрема не зарахувало до пільгового (підземного) стажу наступні періоди його роботи на шахті «Голубівка»: з 23.01.1984р. по 16.04.1985р. - у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею; з 14.09.1987 по 20.12.1987р. - у якості учня прохідника підземного з повним робочим днем під землею; з 01.01.1992р. по 19.02.1995р. - у якості прохідника підземного з повним робочим днем під землею. Також у листі зазначено, що відповідач також не зарахував до пільгового підземного стажу роботу період служби в армії з 24.04.1985 року по 28.03.1986 року, а також період участі в бойових діях в зв`язку з виконанням інтернаціонального обов`язку з 01.03.1986 року по 27.06.1987 року в пільговому обчисленні за час виконання інтернаціонального обов`язку. Також відповідач не правомірно не зарахував до пільгового трудового стажу період роботи позивача на ВП «Шахта Вергелівська» ДП «Луганськвугілля» з 01.03.2014 року по 31.07.2014 року та ВП «Шахта Тошківська» ДП «Первомайськвугілля» з 17.06.2016 року по 31.01.2017 року.Просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 18.04.2017 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно ст. 13 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за віком згідно ст. 13 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу виникнення права на пенсію, тобто з 10 січня 2017 року, зарахувавши при цьому до підземного стажу роботи, що дає право на пенсію за ст. 13 п. «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи ОСОБА_1 на ВП «Шахта Вергелівська» Державного підприємства «Луганськвугілля» з 01.03.2014 р. по 31.07.2014 р. у якості прохідника підземного з повним робочим днем під землею, на шахті «Голубівська» ВО «Стахановвугілля»: з 23.01.1985 р. по 16.04.1985 р. у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею, з 14.09.1987 р. по 20.12.1987 р. у якості учня прохідника підземного з повним робочим днем під землею; з 01.01.1992 р. по 19.02.1995 р. - у якості прохідника підземного з повним робочим днем під землею, на ВП «Шахта Тошківська» ДП «Первомайськвугілля» з 17.06.2016 р. по 09.01.2017 р. - у якості прохідника підземного з повним робочим днем під землею, а також зарахувати до пільгового підземного стажу період служби в армії з 24.04.1985р. по 28.03.1986 р., а також до підземного стажу період участі в бойових діях в зв`язку з виконанням інтернаціонального обов`язку з 01.03.1986 р. по 27.06.1987р. в пільговому обчисленні (у двократному розмірі) за час виконання Інтернаціонального обов`язку та до загального стажу період роботи у якості приватного підприємця з 01.12.2000 р. по 31.12.2003 р. Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області користь ОСОБА_1 витрати понесені зі сплати судового збору.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати за його відсутності.
Представник позивача Галкін В.Л. в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати за його відсутності.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Кіровським МВ УМВС України в Луганській області 09.02.2000 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5-6).
Згідно з копією трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 відповідно до запису за:
№ 3 від 23.01.1985 р. переведений учнем у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею, на підставі наказу № 13к від 23.01.1985р.;
№ 4 від 16.04.1985 р. звільнений у зв`язку з призовом на військову службу п. 3 ст. 36 КЗпП УССР, на підставі наказу № 40к від 16.04.1985 р.;
№ 5 служба в армії з 24.04.1985р. по 29.06.1987 р., на підставі в/квитка НОМЕР_3 ;
№ 6 від 14.09.1987 року прийнятий на дільницю підготовчих робіт у якості учня прохідника підземного з повним робочим днем під землею, на підставі наказу № 26к від 14.09.1987 р.;
№ 8 від 21.12.1987 року переведений на дільницю підготовчих робіт підземним прохідником п`ятого розряду з повним робочим днем, на підставі наказу № 36к від 21.12.1987 р.;
№ 9 від 19.02.1995 р. звільнений за власним бажанням, на підставі наказу № 5к від 19.02.1995 р.;
№ 10 від 04.12.2007 р. прийнятий тимчасово підземним прохідником 5 р. з повним робочим днем під землею на ВП шахти «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля», на підставі наказу № 862 к від 18.12.2007 р;
№ 11 від 04.02.2008 року зарахований до постійного штату підземним проходчиком з повним робочим днем під землею, на підставі наказу № 87к від 31.01.2008 р.;
№ 12 від 01.02.2016 р. звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України з ВП «Шахта «Вергілівська» ДП «Луганськвугілля», на підставі наказу № 23к від 01.02.2016 р.;
№ 13 від 17.06.2016 року прийнятий прохідником підземним п`ятого розряду з повним робочим днем під землею на ВП шахта «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля», на підставі наказу № 254-п від 16.06.2016 р.,
№ 14 за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за списком №1 , на підставі наказу № 83 від 28.02.2013 р.(а.с.11-13).
03.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Управління пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської областіз заявою та додатковими документами для призначення пенсії, що не оспорюється відповідачем.
Як вбачається з копії рішення Управління пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області № 4653/08-31 від 18.04.2017 року, комісією було відмовлено громадянину ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до вимог статті 13 «а» Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням положень Закону України «Про внесення змін деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» через відсутність необхідного страхового стажу. При цьому комісією встановлено, що загальний стаж ОСОБА_1 , який підтверджений документами, складає: 19 років, 03 місяців, 20 днів в тому числі пільговий стаж за списком № 1: 10 років, 03 місяці, 06 днів. За відсутності стажу роботи 25 років, у період до 01 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року не менше 21 року у чоловіків. Період роботи з грудня 2000 року по грудень 2003 року не можливо зарахувати до страхового стажу у зв`язку з відсутністю довідки про сплату внесків до Пенсійного фонду України, так як ОСОБА_1 перебував на обліку як приватний підприємець в м. Кіровську Луганської області. Період роботи на ВП «Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля» з 01.03.2014 р. по 01.02.2016 р. та на ВП «Шахта «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля» з 17.06.2016 р. по 31.01.2017 р. не можливо зарахувати до страхового та пільгового стажу у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків. /а.с.8-10/
Таким чином, судом встановлено, що за наявності у ОСОБА_1 трудової книжки і відповідних записів належної якості у ній, у нього виникли складнощі у реалізації своїх прав на належне пенсійне забезпечення.
Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зазначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожній людині, яка знаходиться під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції.
Стаття 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим. 4.Х1.1950) (Європейська конвенція про захист прав і основних свобод людини) (далі Конвенція), передбачає, що здійснення прав і свобод, викладених у цій Конвенції, гарантується без будь-якої дискримінації за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або інших обставин.
Стаття 1 Першого протоколу (Париж, 20.ІІІ.1952) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до статті 18 Конвенції обмеження, які дозволяються нею щодо згаданих прав та свобод, можуть застосовуватися тільки з тією метою, з якою вони передбачені.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Згідно з ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до ст. 48 КЗпП України, ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» трудова книжка, є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.
Відповідно до п.20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їхніх правонаступників. У такій довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включено цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка.
Відповідно до частини 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV пенсії застрахованим особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, призначаються за нормами цього Закону при досягненні пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788).
Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно зі ст. 100 Закону № 1788-ХІІ особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.
Згідно зі ст. 101 Закону № 1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року N 383, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637.
На підставі п.3 абз.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. N 637 (далі Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються… довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками
Відповідно до підпунктів 1, 2 п. 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом №1788 (статті 13, 62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України», п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).
Відповідно до ст.14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. А в ст.1 Протоколу №12 до цієї Конвенції передбачена загальна заборона дискримінації: 1. Здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою. 2. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1».
Слід зазначити, що дискримінація може бути прямою (різне поводження до людей в однаковій ситуації) та непрямою (однакове поводження з людьми, незважаючи на те, дехто з них знаходиться в певній особливій ситуації).
Аналогічний підхід закріплено в національному праві. Так, відповідно до Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» формами дискримінаціє є: пряма дискримінація, непряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації, утиск (ст.5). Відповідно до ст.1 цього Закону непряма дискримінація ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.
Саме в такій особливій ситуації опинився позивач у цій справі, який у спірний період працював на шахтах, архів яких на даний момент знаходиться на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим він позбавлений можливості надати додаткові документи, які вимагає відповідач.
На переконання суду, вимога щодо надання уточнюючої довідки може бути визнана цілком виправданою в звичайній ситуації, оскільки формально вона базується на положеннях п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. № 637, та має на меті підтвердження тривалості роботи на посадах і роботах, указаних в трудовій книжці. Проте в ситуації позивача ця вимога становить дискримінаційне поводження по відношенню до осіб, які мають трудовий стаж на підприємствах, які залишилися на території, що на даний момент є тимчасово окупованою, адже такі особи навіть теоретично не можуть надати відповідні документи, а отже за такого підходу автоматично позбавляються права на пенсійне забезпечення, передбаченого в ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Вивченням змісту трудової книжки позивача встановлено, що в ній наявні відповідні записи, які підтверджують пільговий стаж позивача за період часу після серпня 1992 року, а тому записів, наявних в трудовій книжці достатньо для зарахування такого спірного стажу позивача на ВП «Шахта Вергелівська» Державного підприємства «Луганськвугілля» з 01.03.2014 р. по 31.07.2014 р. у якості прохідника підземного з повним робочим днем під землею, на ВП «Шахта Тошківська» Державного підприємства «Луганськвугілля» з 17.06.2016 р. по 09.01.2017 р. у якості прохідника підземного з повним робочим днем під землею, до пільгового.
При цьому суд не бере до уваги посилання відповідача в цій частині вимог на п.20 Порядку №637, оскільки цей порядок застосовується за відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а в трудовій книжці позивача за спірний період містяться всі необхідні записи, що визначають його право на пенсію на пільгових умовах згідно ч.1 ст.14 Закону №1788.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не довів необхідність надання додаткової уточнюючої довідки при наявності записів в трудовій книжці, які повністю підтверджують право позивача на їх зарахування до пільгового страхового стажу, оскільки записи містять зазначення роботи позивача з повним робочим днем під землею, та роботу на посадах, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Відповідачем не надані докази того, що записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до загального стажу роботи, або взагалі відсутні.
Таким чином, протиправність дій відповідача полягає в тому, що попри наявність записів у трудовій книжці позивача про час та умови праці, наявність довідок про підтвердження пільгового стажу, наказів про проведення атестації робочих місць, які були достатніми відомостями для призначення пільгової пенсії, він не зважив на них і вимагав надання додаткових документів.
Крім того, щодо посилання представника відповідача на відсутність здійснення страхових внесків за ці періоди роботи ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
Згідно копії довідки ВП шахта «Тошківська» ДП «Первомайськвугілля» № 718 від 24.10.2017 року ОСОБА_1 з 17.06.2016 р. і по теперішній час працює на даному підприємстві, щомісяця проводяться утримання з його заробітної плати податку з доходів фізичних осіб 18%, військового збору 1,5 % та нарахування єдиного соціального внеску в розмірі 22% (а.с.91).
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону передбачено, що платниками єдиного внеску є підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Згідно п. 1, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску визначений розділом ІІІ Закону, а в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ст. 8 Закону).
Контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п. 2 ч. 2 ст. 12 Закону).
Крім того, відповідно до ст. 13 Закону органи доходів і зборів мають право проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а також від фізичних осіб - підприємців усунення виявлених порушень законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску; стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску; порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску; у разі виявлення фактів порушення порядку нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску звертатися в установленому законом порядку до відповідних правоохоронних органів.
Крім того, відповідно до ст. 14 Закону органи доходів і зборів зобов`язані здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 12-1 Закону на органи Пенсійного фонду покладено функції по контролю за достовірністю відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Також повноваження органів Пенсійного фонду визначені ст.ст. 14-1, 23 Закону.
Аналізуючи зазначені норми, суд приходить до висновку, що сплата страхових внесків відноситься до обов`язку підприємства, а не робітника, таким чином, позивач не може бути обмежений у реалізації своїх пенсійних прав з причини несвоєчасної чи непвної сплати підприємством страхових внесків.
Що стосується позовних вимог про зарахування стажу позивача за період роботи на шахті «Голубівська» виробничого об`єднання «Стахановвугілля» за період з 23.01.1984 р. по 16.04.1985 р., з 14.09.1987 р. по 20.12.1987р., з 01.01.1992 р. по 19.02.1995 р., суд вважає вимогу відповідача про надання додаткових довідок протиправно, оскільки ОСОБА_1 об`єктивно позбавлений можливості надати такі документи, зважаючи на те, що підприємства, де працював позивач, розташовані на тимчасово окупованій території України і така вимога, зважаючи на практику ЄСПЛ, є заздалегідь дискримінаційною відносно позивача.
У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 у частині зарахування стажу роботи на шахті «Голубівська» ВО «Стахановвугілля»; з 23.01.1984 р. по 16.04.1985 р. у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею, з 14.09.1987 р. по 20.12.1987 р. у якості учня прохідника підземного з повним робочим днем під землею з 01.01.1992 р. по 19.02.1995 р. у якості прохідника підземного з повним робочим днем під землею є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині зарахування до пільгового підземного стажу період служби в армії з 24.04.1985 р. по 28.03.1986 р., а також періоду участі в бойових діях у зв`язку з виконанням інтернаціонального обов`язку з 01.03.1986 р. по 27.06.1987 р. в пільговому обчисленні (у трьох кратному розмірі) за час виконання Інтернаціонального обов`язку, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу робота, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час, проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову, службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідно статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом,
Крім того, спільною постановою Центрального Комітету КПРС і Ради Міністрів СРСР від 17.08.1983 р. № 59-27 «Про пільги військовослужбовцями, робітниками та службовцям, що знаходиться у складі обмеженого контингенту радянських військ на території Демократичної Республіки Афганістан, та їхнім сім`ям» зараховувався до вислуги років для призначення пенсії один місяць служби за три місяці час служби на території Демократичної Республіки Афганістан військовослужбовцям, які прослужили встановлений строк служби в цій країні, а тим, хто отримав поранення, контузії, каліцтво або захворювання, - незалежно від строку служби, і час безперервного перебування у зв`язку із цим на лікування і лікувальних закладах.
Згідно з копією військового квитка НОМЕР_3 , ОСОБА_1 призваний на військову службу та направлений до частини 24 квітня 1986 року та звільнений в запас 29 червня 1987 року на підставі наказу Ар МО СССР № 93 від 25.03.1987 року, направлений до Кіровського ГВК Ворошиловградської області. Основна цивільна спеціальність ОСОБА_1 електрослюсар підземний /а.с.60-63/
Відповідно до копії обліковопослужної картки до військового квитка серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 був учасником бойових дій та військових походів з 20.01.1986 року по 27.06.1987 року /а.с.64-65/
Згідно копії архівної довідки № 4/714 від 13.04.2012 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_1 брав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан з 01 березня 1986 року по 27 червня 1987 року згідно наказу командира в/ч 2022 № 82 від 07.04.1986 року, № 156 від 29.06.1987 року /а.с.66/
Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_6 від 24 грудня 2001 року ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, посвідчення безтермінове /а.с.67/
Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією чи займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. № 1788-XII або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV. Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі та час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, що також зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду від 18.02.2014 р. № 212/11/14-14.
Враховуючи, що позивач на момент призову на строкову військову службу працював за професією, що дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах,має військовий квиток та відповідне посвідчення, суд вважає наявними підстави для зарахування позивачу цього періоду до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, а також суд вважає наявними підстави для зарахування позивачу періоду участі в бойових діях у зв`язку з виконанням інтернаціонального обов`язку з 01.03.1986 р. по 27.06.1987р.у пільговому розмірі, передбаченому законодавством.
При цьому суд вважає, що за наявності у позивача військового квитка, відповідного посвідчення, архівної довідки про участь у бойових діях, відповідач безпідставно вимагав надання додаткових документів, які позивіач навіть теоретично позбавлений можливості отримати через знаходження м. Кіровська Луганської області на тимчасово окупованій території та віднесення вказаного міста до населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на підставі Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085-р.
Таким чином суд вважає неправомірними дії відповідача щодо не зарахування до пільгового підземного стажу період служби в армії з 24.04.1985р. по 28.03.1986 р., а також до підземного стажу період участі в бойових діях в зв`язку з виконанням інтернаціонального обов`язку з 01.03.1986 р. по 27.06.1987р. в пільговому обчисленні (у трикратному розмірі).
Що стосується позовних вимог в частині зарахування до загального стажу позивача періоду роботи в якості приватного підприємця з 01.12.2000 р. по 31.12.2003 р., суд виходить з наступного.
Таким чином, суд вважає наявними докази сплати ОСОБА_1 соціальних внесків за період роботи приватним підприємцем, а вимогу відповідача про надання додаткових довідок за цей період - дискримінаційною, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працював приватним підприємцем в м. Кіровськ, Луганської області, яке на цей час є тимчасово окупованою територією України, віднесено до населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на підставі Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085-р, у зв`язку з чим позивач об`єктивно позбавлений можливості надати інші документи на підтвердження наявності підстав для зарахування до загального стажу періоду роботу в якості приватного підприємця з 01.12.2000 р. по 31.12.2003 р., що попри таке не спростовує наявності в нього такого трудового стажу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, при цьому надані позивачем докази на підтвердження його права на пенсію згідно п. «а» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» суд вважає достатніми, у звязку з чим приходить до висновку про обгрунтованістиь позовних вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Отже, судові витрати позивача зі сплати судового збору, які підтверджені квітанцією № 29 від 19.04.2017 року, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 10-12, 71, 86, 158-163, 186 КАС України,-
ПОСТАНОВИВ :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання незаконним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати рішення Управління Пенсійного Фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 18.04.2017 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно п. «а» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за віком згідно п. «а» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з часу винекнення права на пенсію, тобто з 10 січня 2017 року, зарахувавши при цьому до підземного стажу роботи, що дає право на пенсію згідно п. «а» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» період роботи ОСОБА_1 на ВП «Шахта Вергелівська» Державного підприємства «Луганськвугілля» з 01.03.2014 року по 31.07.2014 року у якості прохідника підземного з повним робочим днем під землею, на шахті «Голубівська» ВО «Стахановвугілля» з 23.01.1985 року по 16.04.1985 року у якості електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею, з 14.09.1987 року по 20.12.1987 року у якості учня прохідника підземного з повним робочим днем під землею, з 01.01.1992 року по 19.02.1995року - у якості прохідника підземного з повним робочим днем під землею, на ВП «Шахта Тошківська» ДП «Первомайськвугілля» з 17.06.2016 року по 09.01.2017 року у якості прохідника підземного з повним робочим днем під землею, а також зарахувати до пільгового підземного стажу період служби в армії з 24.04.1985 року по 28.03.1986 року, а також до підземного стажу період участі в бойових діях в зв`язку з виконанням інтернаціонального обов`язку з 01.03.1986 року по 27.06.1987 року в пільговому обчисленні (один місяць за три місяці) за час виконання інтернаціонального обов`язку та до загального стажу період роботи у якості приватного підприємця з 01.12.2000 року по 31.12.2003 року.
Стягнути з Управління Пенсійного Фонду України в місті Лисичанську Луганської області на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у скороченому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
СУДДЯ М.О. ШЕВЧЕНКО (КРАСНОКУТСЬКА)