Справа № 554/8466/17
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 24.11.2017 Справа № 554/8466/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 листопада 2017 року Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі ПОУПФ) про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПОУПФ, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо неперерахування щомісячного довічного грошового утримання та зобовязати його здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 21 серпня 2017 року у розмірі 90 % від заробітної плати судді з включенням до неї матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до довідки Апеляційного суду Полтавської області № 06-29/330/20/2017 від 17 серпня 2017 року без обмеження максимального розміру довічного утримання.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, щоз березня 1976 року він працював на посаді судді, з якої був звільнений 24 листопада 2015 року з посади судді Апеляційного суду Полтавської області у відставку. З цього часу отримує щомісячне довічне грошове утримання та перебуває на обліку в ПОУПФ.

21 серпня 2017 року він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, в якому просив включити до заробітку для його обчислення матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу 17600 грн., що в розрахунку помісячно складає 1466,67 грн., надавши при цьому для здійснення перерахунку довідку Апеляційного суду Полтавської області про заробітну плату № 06-29/330/20/2017 від 17 серпня 2017 року.

Рішенням ПОУПФ від 23 серпня 2017 року № 62 йому відмовлено у проведенні перерахунку, у звязку з відсутністю правових підстав.

Представник відповідача у встановлений судом строк, надав до суду заперечення проти позову, в яких просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та наполягав на розгляді справи у відкритому судовому засіданні.

Вважаючи твердження представника відповідача про необхідність розгляду справи у відкритому судовому засіданні з мотивів, наведених ним, надуманим, суд розглянув справу в порядку скороченого провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши заперечення представника відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає і на яку вільно погоджується, тому оплата праці є невід'ємним конституційним правом посадових осіб судової влади.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Перелік складових суддівської винагороди міститься у статтях 133 та 135 розділу «Забезпечення суддів» зазначених Законів відповідно. Крім того, статтею 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453- VІ (IX розділ) передбачено надання суддям щорічної оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виплату допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачено і ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ (IX розділ), на норми якого посилається відповідач, тобто виплата допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу передбачена спеціальним законом, яким регулюється забезпечення судді, і вона носить систематичний характер. До того ж, відповідно до п.п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників, належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Частиною 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ, з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016, встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, й виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а відповідно входить до структури заробітної плати, а за нормами ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VІ з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З правил діючої Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» вбачається, що матеріальна допомога на оздоровлення відноситься до заохочувальних і компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

З довідки про заробітну плату Апеляційного суду Полтавської області № 06-29/330/20/2017 від 17 серпня 2017 року слідує, що заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці з 1 грудня 2016 року складає 34906,67 грн., в тому числі: посадовий оклад 17600 грн., надбавка за вислугу років 14080,00 грн., доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 1760,00 грн., незаконне та визнати неправомірні: щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 880,00 грн., інші виплати матеріальна допомога на оздоровлення до відпустки 1466,67 грн.

З викладеного вище слідує, що грошова допомога на оздоровлення включена в оподатковуваний дохід судді, входить до фонду оплати його праці, тобто є складовою винагороди судді.

Крім того, згідно ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20 лютого 2012 року № 21-430а11 та від 06 листопада 2013 року № 21-350а 13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обовязковими для всіх судів України.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Суд зазначає, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Такими гарантіями є надання суддям за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці.

Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у ч. 4 ст. 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Згідно п. 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обовязків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у Рішенні від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Відповідно до п. 3 Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року за № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обовязків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Рішення Конституційного суду України від 1 грудня 2004 року № 20-рп/2004, як і вище зазначені Рішення Конституційного Суду України, є обовязковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Статтею 129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено вид, склад, розмір суддівської винагороди, яка складається з грошового утримання, яке включає в себе посадовий оклад та доплати за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

У рішенні Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3- рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у звязку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про статус суддів, яка проголошує, що рівень виплат, який має отримувати суддя у відставці має бути якомога ближчим рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

Таким чином, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов'язаний із розміром заробітної плати суддів відповідних судів.

Заперечення відповідача вказаних висновків не спростовують.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до ПОУПФ з заявою про перерахунок пенсії 21 серпня 2017 року, а отже задоволенню підлягають позовні вимоги в частині проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 1 вересня 2017 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про протиправність дій ПОУПФ щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу ОСОБА_1 та необхідності задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 160-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1.

Скасувати рішення Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 23 серпня 2017 року за № 62, як незаконне.

Зобов'язати Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 у розмірі 90 % від заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, починаючи з 1 вересня 2017 року, відповідно до довідки Апеляційного суду Полтавської області № 06-29/330/20/2017 від 17 серпня 2017 року, без обмеження максимального розміру довічного утримання.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобовязання Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області подати у десятиденний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом 10 днів із дня отримання копії постанови.

Суддя Савченко А. Г.