Справа № 750/8223/17
Суддя: Логвіна Т. В.
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/8223/17
Провадження № 2-а/750/1116/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2017 року м.Чернігова

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого - судді Логвіної Т.В.,

при секретарі - Примак Т.В.,

за участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції, старшого інспектора з ОДВР та ОМ ДТП УПП у м. Одесі Літвяка Володимира Володимировича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом та просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 619900 від 18.08.2017 року винесену старшим інспектором з ОДВР та ОМ ДТП УПП у м. Одесі Літвяком В.В. відносно позивача, компенсувати йому 1 915, 26 грн. завданої майнової шкоди (збитків), яка включає витрати, пов'язані з тимчасовим протиправним затриманням належного йому автомобіля та стягнути з Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції на користь позивача 3000 грн. завданої моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він не порушував Правила дорожнього руху України, виклад обставин справи про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності, оскільки позивач рухаючись у м. Одесі вулицею Італійський бульвар в напрямку скверу ім. А.С. Пушкіна та вул. Пантелеймонівська, припаркував свій автомобіль на вул. Пантелеймонівська, 19, при цьому дорожній знак «Круговий рух» скерований для автомобілів, які рухаються вулицею Середньофонтанською. Після примикання вулиці Італійський бульвар до вулиці Середньофонтанська аж до місця його паркування відсутні дорожні знаки, які вказують на круговий рух, а навпаки присутні дорожні знаки «Напрямки руху по смугах», «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом», «Головна дорога», які не вказують на наявність кругового руху. Крім того, вважає, що перехрестя з круговим рухом, на яке посилається інспектор поліції в постанові, не є таким, оскільки дорожній знак «круговий рух» в даній дорожній ситуації не розповсюджується згідно «Правил встановлення дорожніх знаків ДСТУ 4100-2002». Також зазначає, що в даному випадку на цьому відрізку дороги активний рух транспорту відсутній, частина вулиці по обидва боки використовується для паркування з вільною для руху ТЗ щонайменше однією смугою дороги, що підтведжує фото та відео доказами, знятими позивачем в цей день. Таким чином, вважає, що затримання та вилучення шляхом евакуації на штраф майданчик належного позивачу ТЗ та винесення в подальшому постанови не мало жодних підстав.

Паркування ТЗ здійснене позивачем на відрізку вул. Пантелеймонівська, 19 згідно з правилами дорожнього руху під лівим краєм дорожнього полотна на дорозі з одностороннім рухом за відсутності будь-яких забороняючих знаків (в тому числі відсутні позначки, що попереджують про можливість евакуації ТЗ) та наявності великої кількості інших ТЗ, що підтверджує фотоматеріалами. Паркування здійснене під керівництвом паркувальника та сплатою паркувального збору о 12год. 23 хв. з терміном паркування до 13год.23 хв. за адресою терміналу м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, але незважаючи на це, згідно змісту оскаржуваної постанови порушення було вчинено за адресою м. Одеса, площа Привокзальна 1, тоді як фактично ТЗ був припаркований та вилучений на штраф майданчик з місця за адресою м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19.

Зазначає, що внаслідок протиправних дій працівників поліції, позивач з родиною (дружина та троє дітей 18, 15 та 9 років) залишився в спеку, в чужому місті, без особистих речей, автомобіля та без залишеної працівниками поліції інформації про евакуацію ТЗ, що наводило на думку про викрадення авто. Додатково ускладнило ситуацію те, що вилучення ТЗ відбулося у п'ятницю, що практично гарантує позбавлення автомобіля до понеділка. Внаслідок чого родина, а особливо молодша дитина, отримали досить істотну психологічну травму, яку оцінює в 3 000 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, до його початку до суду надійшли письмові заперечення проти позову.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 18 серпня 2017 року о 14год 50хв старшим інспектором з ОДВР та ОМ ДТП УПП у м. Одесі Літвяком В. В. винесено постанову, відповідно до якої 18.08.2017 року о 13.00 ОСОБА_1, у м. Одесі на площі Привокзальна, 1, здійснив стоянку свого транспортного засобу на перехресті з круговим рухом, чим суттєво заважав іншим учасникам дорожнього руху, у зв'язку з чим його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, складеного 18.08.2017р. о 13 год 00 хв інспектором роти №3 бат. №1 УПП в м. Одеса рядовим поліції Хомко І.М., було прийняте рішення про затримання належного позивачу транспортного засобу шляхом евакуації на штраф майданчик.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення як про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення. поясненнями особи. яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення України передбачає покарання, зокрема, за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

З огляду на фактичні обставини справи та враховуючи те, що з матеріалів справи не вбачається доведеність обставин, викладених в оскаржуваній постанові та беручи до уваги те, що в судовому засіданні ніяким чином не спростовано твердження позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, у суду є підстави вважати, що постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 18.08.2017 року не відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

Відповідно до положень розділу 12 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, далі Інструкція) тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 КУпАП, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Тобто, зі змісту цієї норми випливає, що в такому порядку розглядаються адміністративним судом вимоги про відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Основною умовою такого розгляду є те, щоб така вимога була заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин і якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Проаналізувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що поліцейський не мав права проводити тимчасове затримання транспортного засобу, відтак, з Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 належить стягнути з 1 664 грн. завданої майнової шкоди (збитків), яка включає витрати на евакуацію транспортного засобу та його зберігання на спеціальному майданчику в м. Одесі.

Згідно з абзацом 2 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому доказуванню позивачем підлягають такі обставини: наявність моральної шкоди, протиправність діяння того хто спричинив цю шкоду, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, необхідно з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В свою чергу позивачем наведено в чому саме полягає спричинена йому моральна шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи її розмір, та якими доказами це підтверджується, але суд вважає рівноцінним відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 500 грн., у зв'язку з чим позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 94, 162, 158 - 163, 186 КАС України, ст. 215 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 619900 від 18.08.2017 року винесену старшим інспектором з ОДВР та ОМ ДТП УПП у м. Одесі Літвяком В.В. відносно ОСОБА_1 скасувати.

Стягнути з Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 1 664 грн. завданої майнової шкоди (збитків), яка включає витрати на евакуацію транспортного засобу та його зберігання на спеціальному майданчику в м. Одесі.

Стягнути з Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 500 грн. завданої моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення в порядку ч. 1 та 2 статті 186 КАС України.

Суддя: