Справа № 805/3475/17-а
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

805/3475/17-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 р. Справа № 805/3475/17-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кірієнка В.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім Донмашгруп” до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання наказу нечинним, визнання дій незаконними,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Торговий дім Донмашгруп” звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання наказу від 06.09.2017року за №1035 нечинним, визнання дій щодо прибуття 28.09.2017року для проведення документальної планової виїзної перевірки незаконними.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірний наказ був винесений відповідачем на підставі плану-графіку на ІІІ квартал 2017року, що затверджений ДФС України 27.06.2017року. Разом з тим, відповідно дот приписів п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України план-графік планових перевірок на поточних рік повинен бути оприлюднений на офіційному веб-сайті ДФС України до 25 грудня року, що передує року, в якому буде проводитись така перевірка. Окрім іншого, позивач вказав на те, що податковим органом не було дотримано строків стосовно повідомлення товариства про початок проведення планової перевірки, як то передбачено приписами п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України. Отже, контролюючим органом були порушені приписи Кодексу, що надають йому право здійснювати зазначений контрольних захід.

Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, надав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с.31).

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, в матеріалах справи наявні заперечення проти позову, в яких зазначено, що спірний наказ було прийнято податковим органом в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством на підставі плану-графіку на ІІІ квартал 2017року, що затверджений ДФС України 27.06.2017року. Крім того, зазначив, що посадовими особами контролюючого органу не були порушені порядок та підстави призначення перевірки.

Дослідивши та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив.

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю “Торговий дім Донмашгруп” зареєстроване, в якості юридичної особи 06.04.2015року (код ЄДРПОУ 39733460), що підтверджено випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 13).

Відповідач, Головне управління ДФС у Донецькій області, є юридичною особою та у відповідності до норм Податкового кодексу України є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за своєчасністю, достовірністю,повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом, а також перевіряти достовірність цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків та зборів.

З матеріалів справи вбачається, що згідно приписів п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1, 77.4 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України та на підставі плану-графіку на ІІІ квартал 2017року, що затверджений ДФС України 27.06.2017року, відповідачем було прийнято спірний наказ від 06.09.2017року за №1035 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ТД «Донмашгрупп» код за ЄДРПОУ 39733460» за період з 06.04.2015року по 30.06.2017року з 28.09.2017року тривалістю 10 робочих днів (а.с.30).

28.09.2017року посадові особи контролюючого органу, що діяли на підставі спірного наказу та направлень на проведення перевірки від 07.09.2017року за №1278, від 18.09.2017року за №1316 та від 07.09.2017року за №1280, не були допущені платником податків до проведення планової документальної перевірки, про що було складено відповідний акт про недопущення до проведення планової перевірки за №1325/05-99-14-13/39733460.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов’язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов’язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до приписів п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п.77.1 ст.77 Кодексу Дкументальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Разом з тим, абз.2 п. 77.1 ст.77 Кодексу доповнено згідно із Законом № 1797-VIII від 21.12.2016року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який, в свою чергу, набув чинності з 01.01.2017року. Отже, застосування приписів абз.2 п. 77.1 ст.77 Кодексу буде можливе для документальних планових перевірок, призначених з 2018року, план-графік по яких, повинен бути оприлюднений на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Згідно п.77.4 ст.77 Кодексу про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Суд критично оцінює доводи представника позивача щодо недотримання контролюючим органом строків надсилання наказу на перевірку та письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення перевірки, а саме, отримання позивачем вищевказаних документів засобами поштового зв’язку лише в день проведення перевірки – 28.09.2017року, у зв’язку з наступним.

По-перше, приписи п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України є альтернативною нормою стосовно ознайомлення платника податків з вказаними документами, а саме, передбачають вручення під розписку або надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії наказу про проведення документальної планової перевірки та письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Такм чином, неотримання платником податку заздалегідь наказу про проведення документальної планової перевірки та письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки, виникло не з вини податкового органу.

Згідно п.77.6 ст.77 Кодексу допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

У відповідності до приписів п. 81.1 ст.81 Кодексу посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб’єкта (прізвище, ім’я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об’єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Згідно п.81.2 ст.81 Кодексу у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Отже, законодавцем встановлений вичерпний перелік підстав, через які у платника податків виникають підстави для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Суд зазначає, що встановлені Главою 8 розділу ІІ Податкового кодексу України правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України в процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

Суд зазначає, що між сторонами по справі не має спору щодо дефекту в оформленні документів, що надають контролюючому органу право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, також не є спірним по справі факт пред’явлення відповідачем, передбачених п. 81.1 ст.81 Кодексу документів.

З системного аналізу зазначених норм Податкового кодексу України випливає, що проведення, зокрема, планової документальної перевірки як контрольного заходу передбачає такі етапи її проведення: наявність затвердженого ДФС України плану-графіку перевірок; прийняття контролюючим органом рішення про проведення перевірки, яке оформлюється наказом керівника цього органу; вручення під розписку або надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення, не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки, копії наказу про проведення документальної планової перевірки та письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки; допуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки; вивчення наданих платником податків документів та інших матеріалів; оформлення результатів перевірки.

Таким чином, суд дійшов висновку про додерження відповідачем умов, що передують проведенню податковим органом планової документальної перевірки платника податків.

Також, суд наголошує, що законодавцем встановленийй вичерпний перелік підстав, через які у платника податків виникають підстави для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Суд має визначити та забезпечити справедливу рівновагу між інтересами відповідної особи та необхідністю підтримання ефективної системи податкового контролю платників податків, тобто регулювати відповідність втручання контролюючого органу у господарську діяльність підприємства легітимній меті такого втручання.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що станом на момент розгляду даної справи відповідач, який є суб'єктом владних повноважень при вчиненні певних дій, діяв з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), та з дотриманням принципу верховенства права.

Суд зазначає, що спірний наказ не порушував суб'єктивних прав позивача в адміністративних правовідносинах, тому позовні вимоги товариства є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статі 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтті 72 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім Донмашгруп” до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання наказу від 06.09.2017року за №1035 нечинним, визнання дій незаконними - відмовити.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кірієнко В.О.