Справа № 638/10983/17
Суддя: Подус Г. С.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/594/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2017 року Дзержинського районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Подус Г.С.,

за участю секретаря Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти батальйону ДПП м. Харків ОСОБА_2 про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти батальйону ДПП м. Харків ОСОБА_2 про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому просив скасувати постанову серії БР №670991 від 15.07.2017 року складену інспектором ДПП м. Харкова ОСОБА_2, як необгрунтовану та незаконну.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 15.07.2017року на 423 кілометрі а/д Київ-Харків при спуску з гори перед ОСОБА_1 виїхав на узбіччя вантажний автомобіль швидкість якого була значно меншою ніж 30 км/год, зліва дорожньою розміткою (преривиста лінія) передбачена додаткова смуга руху по якій позивач здійснив обгін вантажного автомобіля котрий тільки починав свій рух і потім повернувся в праву крайню смугу теж через приривисту лінію, тобто суцільну лінію дорожньої розмітки, позивач ОСОБА_3 не перетинав.

Коли він піднявся на гору, через відстань більше ніж 2 км від того місця де він здійснив маневр, його зупинив інспектор ДПП м. Харкова ОСОБА_2 та вказав, що він перетнув суцільну лінію при спуску з гори, але візуально, без спеціальних збільшувальних оптичних приладів, не озброєним оком, не можна побачити чи встановити в інший спосіб факт перетину чи не перетину ним суцільної лінії дорожньої розмітки.

В письмовому поясненні позивач вказав, що суцільну смугу не перетинав, а здійснив маневр через преривисту лінію і ніякого п.п.8.5.1 ПДР України, він не порушував. Проте інспектор дані пояснення до уваги не взяв.

Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив слухати справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає необхідним зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 15.07.2017 року інспектором Лабунським Артемом Вікторовичем було складено постанову БР №670991 від 15.07.2017 року про порушення ОСОБА_1 правил 8.5.1 ПДР України та ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме перетин суцільної лінії, і на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 (двісті пятдесят пять) грн.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, атак само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідачем не представлено доказів на підтвердження того, що дійсно позивачем були порушені Правила дорожнього руху, а саме п. 8.5.1 ПДР України, не доведено яким чином було порушено норми ч.1 ст. 122 КУпАП, не було підтверджено доказами усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення. У ньому зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (частина перша статті 256 Кодексу). Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (частина друга статті 256 КУпАП). У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це; гака особа має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання (частина третя статті 256 КУпАП). Протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у статті 251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення (частина перша статті 257 КУпАП). Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення визначено у главі 17 КУпАП.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.05.2015 р. у справі №; 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення дав офіційне тлумачення зазначеній нормі, вказавши, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так. що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1,2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 3 ст. 62 Конституції України визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд приймає до уваги те, що відповідачем не викладено жодних ґрунтовних заперечень та не надано жодних належних доказів правомірності дій з прийняття оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення та на спростування доводів, викладених в поясненнях позивача, що підтверджуються матеріалами справи та наведеними законодавчими нормами.

За таких обставин, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 122, 247, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 9, 11,69-86, 128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти батальйону ДПП м. Харків ОСОБА_2 про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову БР №670991 від 15.07.2017 року складену інспектором ДПП м. Харкова ОСОБА_2.

Стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі протягом 10 днів з дня її проголошення апеляційної скарги, а в разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, з дня отримання копії постанови.

Суддя: