Справа № 820/1201/17
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 р.Справа № 820/1201/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2017р. по справі № 820/1201/17

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_2 , Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Прокоф`єв ОСОБА_3 (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 (надалі за текстом відповідач-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі за текстом - відповідач-2), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 з приводу не внесення Прокоф`єва ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 внести Прокоф`єва ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести інформацію про Прокоф`єва ОСОБА_3 в реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, після внесення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2017 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неналежної оцінки доказів по справі та поверхневого вивчення судом першої інстанції обставин справи, просить суд апеляційної інстанції постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачами подано заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просять апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2017 року без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення, відповідно до приписів ч. 1 ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.07.2014 року між Прокоф`євим М.П. та ПАТ«Банк Михайлівський» укладено договір банківського рахунку № 980-006-000000291.

06.11.2014 року між позивачем та ПАТ«Банк Михайлівський» був укладений договір депозиту № 980-006-000025995, за яким Прокоф`єв М.П. вніс 20000 грн. на вказаний рахунок.

11.11.2014 року ПАТ«Банк Михайлівський» та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» уклали договір доручення № 1, за яким ТОВ є довірителем, а ПАТ- повіреним.

13.11.2015 року між позивачем та ПАТ«Банк Михайлівський» як повіреним ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» було укладено договір позики № 980-006-000149022, за яким Прокоф`єв М.П. надав ТОВ кошти, а ТОВ зобов`язувалося їх повернути та виплатити проценти, днем закінчення строку користування коштами 13.05.2016 року.

13.05.2016 року між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» був укладений договір позики № 980-006-000238861 «Суперкапітал» (Новий ) ( з виплатою процентів щомісячно). Згідно пункту 1.1 цей договір укладено між позивачем (сторона 1) та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» (сторона 2).

Так, позивачем за умовами договору передано 20000,00 грн. у власність ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

Відповідно до платіжного доручення вбачається, що з поточного особового рахунку позивача в банку перераховано 13.05.2016 суму 20000,00 грн. на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

19.05.2016 року ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» позику було достроково погашено, шляхом перерахунку коштів на основний рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський».

З 15.07.2016 року розпочато виплати гарантованої суми вкладникам.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 18.05.2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» уклав із ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» договір відступлення прав вимоги № 1805.

Перелік кредитних договорів, права за якими відступається Банку, міститься в реєстрі кредитних договорів. Відповідно до реєстру Банк придбав права вимоги за 106 265 кредитними договорами на загальну суму 1 061 074 939, 79 гривень за ціною 870 000 000, 00 гривень.

На підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року за № 4/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 23 травня 2016 року №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено ОСОБА_4

13 червня 2016 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №991, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 12 липня 2016 року №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно, призначено Уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_4 з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно. Рішенням № 1702 від 1 вересня 2016 року виконавча дирекція Фонду змінила Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», на ОСОБА_2 з 5 вересня 2016 року.

На звернення позивача щодо повідомлення про включення до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, або підстав щодо не включення його до реєстру вкладників у ПАТ «Банк Михайлівський», 13.09.2016 року листом за № 3Г/2863 Уповноваженою особою Фонду повідомлено про нікчемність правочинів, а саме що перекази коштів, здійснені ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок, що належить позивачу, є нікчемним.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір укладений позивачем з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на суму 20 000 гривень за своєю правовою природою не є вкладом в розумінні Закону України «Про банк та банківську діяльність» та не прирівнюється до вкладу відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, заведеної зловживаннями у сфері банківських та інших послуг».

Не погоджуючись із зазначеним висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України термін субєкт владних повноважень позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 1 Закону України Про банки і банківську діяльність, передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

Пунктом 6 ст. 2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб встановлено, що ліквідація банку, це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Нормами Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом визначено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 цього Закону банкрутство, це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Отже, нормами Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються у порядку, визначеному нормами ГПК України.

При цьому, за приписами ч. 3 ст. 2 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Колегія Судової палати в адміністративних справах і Судової палатою в господарських справах Верховного Суду України на спільному засіданні вирішила питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у спорі цієї ж категорії і у постанові від 16.02.2016 року (справа № 21-4846а15) вказала, що виходячи із системного аналізу ч. 3 ст. 2 Закону України від 14.05.1992 року № 2343-ХІІ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, ст. 1 Закону України від 07.12.2000 року № 2121-ІІІ Про банки та банківську діяльність, пункту 6 ст. 2 Закону України від 23.02.2012 року № 4452-VІ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та враховуючи положення ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Аналогічну позицію висловила Судова палата в адміністративних справах Верховного суду України в постанові від 15.06.2016 року по справі № 21-286а16 (826/20410/14).

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, юрисдикція адміністративних судів не поширюється.

Колегія суддів також зазначає, що у даній справі спірні правовідносини виникли на підставі цивільно-правової угоди й в силу вимог закону саме на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в указаному спорі покладено обов'язок відшкодувати зазначені кошти від імені сторони правочину.

Згідно із ч.ч. 1 і 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ за КАС України або Господарським процесуальним кодексом віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Оскільки звернення позивача до субєкта владних повноважень не є підставою для розгляду спору у порядку адміністративного судочинства, позивач не позбавлений можливості звернутися за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, а саме із цивільно-правової угоди, до суду у порядку цивільного судочинства.

Зазначеного висновку дійшла Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 09.11.2016 року № 6-2309цс16.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, якщо провадження за заявою, яку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, було помилково порушено, суд закриває провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 203 КАС України ухвалене в даній справі судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню.

Колегія суддів розяснює позивачу його право за вирішенням даного спору звернутися до суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства з урахуванням правил територіальної підсудності.

Інші доводи та заперечення осіб, які беруть участь у справі на висновки колегії суддів не впливають.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2017р. по справі № 820/1201/17 скасувати.

Прийняти ухвалу, якою провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст ухвали виготовлений 24.11.2017 р.