Справа № 211/2490/17
Суддя: Ніколенко Д. М.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 211/2490/17
Провадження № 2-а/211/161/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 листопада 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Ніколенко Д.М.,

секретар: Гулько А.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача та третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 4 УПП в м. Кривому Розі лейтенанта поліції ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в місті ОСОБА_4 Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 2 батальйону № 4 УПП в м. Кривому Розі лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним. 23 травня 2017 року о 15-00 годині він рухався по вулиці Волгоградській, 2 в м.Кривому Розі Дніпропетровської області. Здійснюючи рух, він почув сигнал поліції про здійснення зупинки, після чого до нього підійшов відповідач та сказав, що він порушив п. 6.3.5 ст. 16 Закону України «Про правила дорожнього руху» та склав постанову серії БР № 474093 від 23.05.2017 р. про накладення штрафу в розмірі 340,00 грн. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним та необґрунтованим, оскільки відповідно до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 йде мова про те, що в ст. 258 і 276 КУпАП словосполучення «на місці здійснення правопорушення» і «за місцем здійснення», мають абсолютно різне значення і сенс. Так «за місцем здійснення», яке використовується в ч. 1 ст. 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України». Ч.3 ст. 258 КУпАП передбачає право працівника патрульної поліції щодо винесення постанови на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи, справа розглядається за місцем вчинення правопорушення, тобто за місцезнаходження органу, уповноваженого розглядати справу, в даному ж випадку відповідач не дотримався положень закону та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу. Відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, чим позбавив його можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.. 268 КУпАП в повному обсязі. Крім того відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, проігнорувавши порядок, встановлений ст..ст. 278, 279 КУпАП. Окрім того, інспектор Колесніков В.І. вказав завідомо неправдиву дату при оформленні постанови від 23 травня 2017 р., а саме у графі дата розгляду справи відповідач зазначив дату 29.05.2017 , що не відповідає дійсності. Разом з лейтенантом поліції ОСОБА_3 на нього також оформлював протокол лейтенант поліції ОСОБА_5, чим створювали на нього тиск, тому просить скасувати постанову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав вимоги позову, наполягав на його задоволенні в повному обсязі. Суду пояснив, що він не оспорює факт вчинення ним правопорушень, однак просив інспекторів поліції виписати йому штраф по статті, санкція якої передбачає більше покарання, оскільки спочатку на нього склали постанову за проїзд на червоний сигнал світлофора, а потім за технічну несправність автомобіля, що вважає порушенням.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, до суду надійшли заперечення на позов, просив справу розглянути у його відсутність.

Представник відповідача та третьої особи - ОСОБА_2 заявлені вимоги не визнала з підстав, викладених в запереченнях.

Вислухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Як встановлено судом, 23 травня 2017 року інспектором роти № 2, батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі лейтенантом поліції ОСОБА_3було винесено постанову серії БР № 474093 відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 23 травня 2017 р. о 15-00 годині по вул. Волгоградській в м.Кривому Розі Дніпропетровської області керував транспортним засобом, що мав явні технічні несправності, а саме тріщина на вітровому склі в зоні дії склоочисників, чим порушив вимогу ДСТУ 3649-2010 пункту 6.8.5 Закону України «Про дорожній рух», за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Згідно абзацу 6 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII, водій зобов'язаний: перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213, ст. ст. 222,258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст.122 КУпАП в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.

Положеннями ч. 2ст. 276 КУпАП передбачено альтернативу у виборі місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 КУпАП: за місцем його вчинення, обліку транспортного засобу або місцем проживання порушника.

Крім того, ч. 6 ст. 276 КУпАП передбачено можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення й в іншому місці.

Аналіз положень глави 22 КУпАП в системному зв'язку з положеннями глави 17 КУпАП вказує на неможливість ототожнення понять «місце вчинення адміністративного правопорушення» з місцем розгляду справи «на місці вчинення адміністративного правопорушення», які мають різне цільове спрямування та правовий зміст. Так, в контексті ст.276 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачає її розгляд за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення в межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, що також передбачено в п.2.4 рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року.

Судом встановлено, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена постанова, була розглянута інспектором роти № 2 батальйону № 4 УПП в м. Кривому Розі лейтенанта поліції ОСОБА_3, як уповноваженою посадовою особою органу поліції безпосередньо на місці вчинення правопорушення.

Під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.

За даних обставин суд приходить до висновку, що постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст. 222,258,278,280,283 КУпАП та процесуального порядку, передбаченого розділом IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015 року за №1376, а тому посилання позивача на її винесення з допущенням істотних порушень процесуального порядку є необґрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Суд також не приймає до уваги доводи позивача щодо суттєвості порушення його прав та створення неможливості їх реалізації в повному обсязі, виходячи з того, що позивачем не зазначено, які саме його права було порушено чи обмежено їх реалізацію з боку відповідача та в чому саме це полягало, враховуючи, що сам факт звернення позивача до суду з даним позовом є наслідком реалізації визначеного саме ст.268 КУпАП права на оскарження ним постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З наведеного вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, показання технічних засобів, що мають функції фотозйомки та відеозапису.

На підтвердження обґрунтованості та законності оскаржуваної постанови відповідачем в якості доказу до письмових заперечень надано відеозапис правопорушення, яке в судовому засіданні було переглянуто.

З відеозапису чітко вбачається, що не оспорюється самим позивачем, наявність тріщини на вітровому склі в зоні дії склоочисників, чим порушено вимогу ДСТУ 3649-2010 пункту 6.8.5 Закону України «Про дорожній рух». Крім того, на 14:34 хвилині відеозапису ОСОБА_1 розяснено права, клопотань від нього не надійшло, що спростовує пояснення щодо позбавлення його можливості скористатися в повному обсязі своїми правами.

Що стосується вимоги позивача щодо незаконності складання відносно нього одночасно постанов про адміністративні правопорушення за різними статтями КУпАП, то постанови про адміністративні правопорушення складено на ОСОБА_1 різними патрульними поліцейськими з інтервалом в 15-20 хвилин, заборони щодо складання постанов різними інспекторами УПП у вказаний проміжок часу, законодавством не встановлено.

Тому вказане суд розцінює як бажання ухилитися від відповідальності за вчинене правопорушення.

За таких обставин, приймаючи до уваги, те що дотримання ПДР України є невід'ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене суд доходить висновку, що складена постанова про адміністративне правопорушення від 23.05.2017 року є законною, відповідає вимогам ст.ст.251,283 КУпАП та винесена по факту встановленого правопорушення.

Щодо застосування при розгляді справи посадовою особою ст.36 КУпАП, суд зазначає таке.

Згідно ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. (ч.1). Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. (ч.2)

Як вбачається з переглянутого судом відео, позивач дійсно вчинив кілька адміністративних правопорушень, однак справи розглядались не одночасно одним і тим же органом (посадовою особою). Було винесено дві постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності двома різними інспекторами, а тому на законних підставах були призначені адміністративні стягнення за кожне правопорушення окремо.

З приводу дати складання постанови, суд зауважує, що позивач не заперечував того, що складання постанови рівно як і саме порушення мали місце 23.05.2017 року, тому не може вважатись невірним вказання в постанові дата її складання "23.05.2017 року", не зважаючи на те, що позивач наголошує на її складання "29.05.2017".

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи ухвалення судом рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до ст.288 КУпАП, в силу ч.5 ст.94 КАС України судові витрати підлягають компенсації за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 17, ст. 160-163, 171-2 КАС України, суд-

постановив:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, копія апеляційної скарги надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_6