Справа № 804/5558/16
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 рокусправа № 804/5558/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року у справі №804/5558/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 30 серпня 2016 року звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, згідно з яким, просить скасувати прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 08.04.2015 року №.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказане податкове повідомлення-рішення повинно бути скасоване, оскільки висновки відповідача, щодо порушення позивачем вимог пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, нереальності господарських операцій позивача з ФОП ОСОБА_2 викладені у акті №401/04-63-17-01/НОМЕР_1 від 13.03.2015 року (далі - акт перевірки) на підставі якого було прийнято оскаржене рішення є безпідставними та необґрунтованими.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає про те, що ведення бухгалтерського обліку витрат на придбання, виготовлення, ремонт (поліпшення) основних засобів чи матеріальних активів для фізичних осіб-підприємців на загальній системі оподаткування законодавством не передбачено, тому витрати на здійснення ремонту(поліпшення) основних засобів не включаються до складу витрат фізичної особи - підприємця на загальній системі оподаткування.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2014 року.

За результатами вказаної перевірки відповідачем складено акт від 13.03.2015 року №401/04-63-17-01/НОМЕР_1 в якому зроблено висновок про порушення позивачем вимог пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, а саме віднесення до складу витрат, зазначених в податковій декларації про майновий стан і доходи фізичних осіб:

- вартість запасних частин у сумі 70181,50 грн., встановлення яких призвело до поліпшення обладнання з виробництва жерстяних банок та кришок;

- витрат на оплату праці та нарахування на заробітну плату в сумі 156665,82 грн.,

- вартість палива на сум у 14200 грн. придбаного у ФОП ОСОБА_2 у січні та березні 2013 року згідно з накладних №1 від 25.01.2013 року, №3 від 07.03.2013 року.

На підставі висновків, викладених в цьому акті відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.04.2015 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 45075,50 грн., в тому числі за основним платежем в сумі 36060,40 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 9015,10 грн. (а.с.34).

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірне рішення відповідача прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до пункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України (далі ПК України) витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пунктом 177.4 статті 177 ПК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

- 177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

- 177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- 177.4.3. суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

- 177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

- 177.4.5. Не включаються до складу витрат підприємця:

витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

документально не підтверджені витрати.

Пунктом 177.2 статті 177 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця

Як вірно встановлено судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, позивач в декларації за 2013 рік задекларував суму витрат, що складається з фактичних витрат по заробітній платі та податків з заробітної плати на загальну суму 1192857,67 грн.

Нарахування заробітної плати підтверджується відомостями на виплату грошей, а фактична виплата, зазначених у відомостях коштів в загальній сумі 1193675,17 грн., підтверджена банківськими виписками (а.с.37-128).

Також, в декларації за 2013 рік позивач задекларував суму витрат у розмірі 70181,50 грн., що складається з вартості запасних частин, встановлених ним для ремонту обладнання з виробництва жерстяних банок та кришок.

Вказані витрати підтверджуються наявними в матеріалах справи актами списання запасних частин, в яких визначені підстава - поточний ремонт обладнання та стаття видатків - витрати на обслуговування виробничого процесу: №1 від 14.01.2013 року в сумі 12643,34 грн., №2 від 21.01.2013 року в сумі 26857,40 грн., №3 від 28.01.2013 року в сумі 11550 грн., №4 від 31.01.2013 року в сумі 18427,30 грн., №5 від 04.02.2013 року в сумі 1840 грн., №6 від 18.02.2013 року в сумі 39202,17 грн., №7 від 25.02.2013 року в сумі 6470 грн., №8 від 28.02.2013 року в сумі 6961,74 грн., №9 від 14.03.2014 року в сумі 12558,66 грн., №10 від 29.03.2013 року в сумі 41341,74 грн., №11 від 09.04.2013 року в сумі 6820 грн., №12 від 22.04.2013 року в сумі 5903 грн., №13 від 30.04.2013 року в сумі 29072,93 грн., №14 від 16.05.2013 року в сумі 16842,67 грн., №15 від 27.05.2013 року в сумі 11002,02 грн., №16 від 06.06.2013 року в сумі 10234,23 грн., №17 від 25.06.2013 року в сумі 791 грн., №18 від 07.07.2013 року в сумі 4880,28 грн. (а.с.129-146).

Крім того, позивачем задекларовані витрати за 2013 рік з придбання у ФОП ОСОБА_2 палива у січні та березні 2013 року згідно з накладними №1 від 25.01.2013 року, №3 від 07.03.2013 року. В рахунок оплати якого перераховано грошові кошти в сумі 17040 грн.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги наявність постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2015 року у справі №804/1043/15, яка відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України має преюдиціальне значення, та яка станом на час розгляду цієї справи набрала законної сили, згідно з якою спростовані висновки, викладені в акті перевірки від 20.06.2014 року №4332/04-63-17-01/НОМЕР_1 та підтверджена правомірність господарських відносин позивача з ФОП ОСОБА_2 у 2013 році.

Отже суд першої інстанції вірно встановивши обставини справи, які свідчать про те, що позивачем до складу витрат, зазначених в податковій звітності, включені витрати, що складаються з вартості запасних частин, які використовуються безпосередньо в його господарській діяльності для ремонту обладнання; сум, спрямованих на оплату праці та нарахування на заробітну плату та вартості палива, придбаного з метою ведення господарської діяльності, реальність операції по якій підтверджена в судовому порядку.

Всі задекларовані позивачем суми витрат підтверджені наявними в матеріалах справи доказами та документами, складеними у відповідності до вимог чинного законодавства, дефектність документів судом не встановлена, відповідачем правомірність їх складання не спростована.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що всі зазначені види витрат відповідають вимогам пункту 177.4 статті 177 ПК України та включені позивачем до витрат у відповідності до вимог законодавства, тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято не у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обовязку не виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року у справі №804/5558/16 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 23 листопада 2017 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко