Справа № 812/1080/17
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Свергун І.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року справа № 812/1080/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О., при секретарі судового засідання Куленко О.Д., за участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у справі № 812/1080/17 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_4 Укртрансбезпеки у Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови від 19.07.2017 ВВ № 0120199 про застосування адміністративно-господарського штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі ОСОБА_4 Укртрансбезпеки у Луганській області, який у подальшому позивач уточнив, зазначивши в якості відповідача ОСОБА_4 Укртрансбезпеки у Луганській області (далі відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову від 19.07.2017 ВВ № 0120199 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у справі № 812/1080/17 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши доводи апеляційної скарги, а також документи, які містяться в матеріалах адміністративної справи, встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_2 зареєстрований у встановленому порядку як фізична особа - підприємець, основними видами діяльності якого визначено, зокрема, 49.31 «Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення», 49.39 «Інший пасажирський наземний транспорт» (а.с. 24-24а).

07.06.2017 посадовими особами ОСОБА_4 Укртрансбезпеки у Донецькій області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, результати якої оформлено актом від 07.06.2017 № АН 0050486 (далі акт) (а.с. 38). Згідно з цим актом виявлено порушення: транспортний засіб IVECO PEGASO, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, під час здійснення регулярних пасажирських перевезень перевізник не забезпечив наявності у водія ТЗ дозволу на міжобласний маршрут.

Постановою ОСОБА_4 Укртрансбезпеки у Луганській області від 19.07.2017 ВВ № 0120199 (далі постанова) за порушення вимог статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме відсутній витяг з дозволу на перевезення пасажирів за міжміським маршрутом, який виходить за межі області, на підставі частини першої абз. 3 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» до ОСОБА_2 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн. (а.с. 37).

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач довів у встановленому порядку правомірність прийнятого рішення про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком з огляду на наступне.

Засади організації і діяльності транспортного засобу визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344).

Статтею 39 Закону № 2344-III визначено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для регулярних пасажирських перевезень: для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Тобто, обовязкова наявність у водія дозволу та витягу з дозволу не передбачено ст. 39 Закону № 2344-III.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що опис обставин порушення, що міститься у Постанові ОСОБА_4 Укртрансбезпеки у Луганській області від 19.07.2017 ВВ № 0120199 та опис обставин, зазначених в Акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 07.06.2017 № АН 0050486, суттєво відрізняються, а саме, у зазначених документах йде мова про різні дозвільні документи. У постанові зазначено про відсутність витягу з дозволу, а в акті про відсутність дозволу.

Щодо наданого до суду першої інстанції витягу з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування (а.с. 39), колегія суддів зазначає, що, якщо навіть у вказаному витягу не зазначено транспортний засіб, що перевірявся, це не означає, що витяг був відсутній у водія позивача під час перевірки, оскільки зазначення певного транспортного засобу у цьому документі не є обовязковим його реквізитом.

Наказом Міністерства транспорту та звязку України «Про затвердження форми дозволу на перевезення пасажирів на міжобласних маршрутах загального користування, порядку його видачі та анулювання» № 279 від 07.05.2010, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.06.2010 за № 409/17704 (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства інфраструктури № 351 від 05.06.2013) затверджено вимоги щодо змісту інформації, яка повинна міститься у витязі з дозволу, а саме.

До витягу з дозволу на перевезення вносяться: найменування, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) або код згідно з ЄДРПОУ та місцезнаходження (місце проживання) перевізника; (Абзац другий пункту 3.6 розділу ІІІ із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства інфраструктури № 351 від 05.06.2013); назва маршруту; номери рейсів; режим руху (приміські маршрути) або порядок здійснення перевезень (міжміські маршрути); термін дії дозволу на перевезення; дата видачі дозволу на перевезення; дата видачі витягу з дозволу на перевезення; розклад руху автобусів на маршруті (міжміські маршрути або приміські маршрути з кількістю оборотних рейсів до 40 включно протягом доби) або інтервали руху протягом доби (приміські маршрути з кількістю відправлень більше 40 протягом доби); інформація про транспортні засоби (рік виготовлення автобусів та параметри їх комфортності залежно від протяжності автобусного маршруту та видів сполучень), що використовуватимуться для перевезення пасажирів. (Абзац десятий пункту 3.6 розділу ІІІ в редакції Наказу Міністерства інфраструктури № 351 від 05.06.2013).

Як вбачається з матеріалів справи витяг з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування було видано 21 листопада 2012 року.

Проте, починаючи з 19.07.2013 вимога до витягу про перелік транспортних засобів які можуть використовуватися для перевезення пасажирів на маршруті була виключена, вимога стосовно чіткого переліку транспортних засобів була замінена на вимогу відповідності параметрам комфортності та віку транспортних засобів. Такі зміни дозволяють оновлювати транспортний парк перевізника, що більш відповідає інтересам пасажирів як споживачів транспортних послуг, інтересам організатора перевезень та вимогам статті 5 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відсутність у переліку транспортного засобу, який перевірявся, а саме: ІVЕСО РЕGASО, державний номерний знак НОМЕР_1, не тягне за собою ніяких правових наслідків та ні яким чином не свідчить про те, що витяг з дозволу був відсутній у водія під час перевірки.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не довів у встановленому порядку правомірність прийнятого рішення про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу.

За таких обставин та з урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було неповно зясовано обставини, що мають значення для справи та висновок суду першої інстанції не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, тому постанова Луганського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у справі № 812/1080/17 підлягає скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 1600 грн. та за подання апеляційної скарги 1760 грн.

Таким чином, зазначені кошти повинні бути стягнуті за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у справі № 812/1080/17 - задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у справі № 812/1080/17 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_4 Укртрансбезпеки у Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови від 19.07.2017 ВВ № 0120199 про застосування адміністративно-господарського штрафу задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 19.07.2017 ВВ № 0120199 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_4 Укртрансбезпеки у Луганській області на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (ін. код НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 3360 (три тисячі триста шістдесят) грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складення у повному обсязі.

У повному обсязі постанова складена 22.11.2017.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

ОСОБА_5