Справа № 820/2120/17
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 р. Справа № 820/2120/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Ружинської К.О.

за участі:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Минко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2017р. по справі № 820/2120/17

за позовом ОСОБА_1

до Валківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про стягення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки виплати компенсації,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила стягнути з Валківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 4 дні, яка підлягає індексації за період, починаючи з 31.03.2016 по день фактичного розрахунку в сумі 1 487,24 грн.; стягнути з Валківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області середній заробіток за весь час затримки виплати компенсації, починаючи з 31 березня 2016 по день фактичного розрахунку з урахуванням індексу інфляції в сумі 163 494,41 грн. та компенсацію за втрату частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати компенсації за невикористану щорічну відпустку; постанову в частині стягнення з Валківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць в сумі 10266,14 грн. - звернути до негайного виконання.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті постанови норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповністю з'ясував обставини, які мають значення для справи, у зв'язку з чим дійшов помилкових висновків.

У судовому засіданні позивач підтримала апеляційну скаргу, вважала постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню, з прийняттям нової про задоволення позову у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, вважала постанову суду першої інстанції такою, що прийнята на підставі правильного застосування норм матеріального та процесуального права, та скасуванню не підлягає.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, наказом УПФУ в Коломацькому районі Харківської області від 30.03.2016 року № 22 "Про оголошення наказу Пенсійного фонду України щодо звільнення з посади ОСОБА_1." ОСОБА_1 з 31.03.2016 року звільнена з посади заступника начальника УПФУ в Коломацькому районі Харківської області за скороченням штату згідно з п.1 ст. 40 Кодексу України про працю з виплатою грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки: за період роботи з 24.07.2013 року по 23.07.2014 року - 11 календарних днів, за період роботи з 24.07.2015 року по 31.03.2016 року - 21 календарний день, за невикористану додаткову відпустку, як державному службовцю за період роботи з 03.02.2016 року по 02.03.2017 року - 9 календарних дні.

Крім того, ОСОБА_1 виплачено вихідну допомогу у розмірі середньомісячної заробітної плати відповідно до статті 44 КЗпУ.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що компенсація за невикористану щорічну відпустку позивача розрахована вірно, а позовні вимоги є необгрунтованими.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; 1) виключено 2) виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці; 3) систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення; 4) прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 5) нез'явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв'язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; 6) поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу; 7) появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; 8) вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу; 9) виключено 10) призову або мобілізації власника - фізичної особи під час особливого періоду.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 24.07.2012 року по 31.03.2016 року працювала в Управлінні Пенсійного фонду України в Коломацькому районі Харківської області, що підтверджується даними трудової книжки НОМЕР_1.

Наказом УПФУ в Коломацькому районі Харківської області від 30.03.2016 року № 22 прийняте рішення про виплату позивачу суми грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки: за період роботи з 24.07.2013 по 23.07.2014 року - 11 календарних днів.

У відповідності до ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про державну службу", державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Державним службовцям, які мають стаж роботи в державних органах понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю до 15 календарних днів. Порядок і умови надання додаткових оплачуваних відпусток встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Отже, в силу положень ст. 35 Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 мала право на щорічну відпустку тривалістю 30 календарних днів.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Закону України "Про відпустки" щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена в разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку.

Судовим розглядом встановлено, що згідно з наказом УПФУ в Коломацькому районі Харківської області від 11.08.2014 року №22-щв ОСОБА_1 було надано частину щорічної основної оплачуваної відпустки на 15 календарних днів з 12.08.2014 року по 27.08.2014 року включно за період роботи з 24.07.2013 року по 23.07.2014 року.

Згідно наказу УПФУ в Коломацькому районі Харківської області від 04.09.2014 року № 26, позивачу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю з 26.08.2014 року по 03.08.2014 року, що виникла у період використання нею щорічної основної відпустки за період роботи з 24.07.2013 по 23.07.2014 року було продовжено на 2 календарних дні невикористану частину щорічної відпустки з 04.09.2014 року по 05.09.2014 року включно.

Також, відповідно до наказу УПФУ в Коломацькому районі Харківської області від 21.08.2015 року № 39-щв на підставі заяви позивача від 21.08.2015 року було надано частину невикористаної щорічної відпустки на 2 (два) календарних дні - 25.08.2015 року та 26.08.2015 року за період роботи з 24.07.2013 року по 23.07.2014 року.

Отже, ОСОБА_1 за період роботи з 24.07.2013 року по 23.07.2014 року ОСОБА_1 використала саме 17 календарних днів щорічної відпустки, а не 19, як зазначено відповідачем, та помилково визначено судом першої інстанції, та відповідна компенсація має бути розрахована виходячи з 13 днів невикористаної відпустки.

При цьому, колегія суддів не приймає посилання позивача про необізнаність із наказом від 21.08.2015 року № 39-щв, оскільки згідно акту УПФУ в Коломацькому районі Харківської області від 21.08.2015 року, ОСОБА_1 після ознайомлення відмовилась від підпису вказаного наказу.

Колегія суддів зазначає, що в цій частині суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо перенесення щорічної відпустки позивача у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю, оскільки у разі тимчасової непрацездатності працівника, що припала на період знаходження його у щорічній відпустці, щорічна відпустка має бути перенесена або продовжена на дні, які особа знаходилась на лікарняному.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з Валківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області компенсації за 2 дні невикористаної щорічної відпустки заперіод роботи позовачки з 24.07.2013 року по 23.07.2014 року.

Щодо позовних вимог про стягнення сум середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Колегія суддів зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 р. № 1055 "Про деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком та перейменовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком 2.

В результаті реорганізації шляхом злиття Управління Пенсійного фонду України в Валківському районі та Управління Пенсійного фонду України в Коломацькому районі Харківської області утворено Валківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області, з правонаступництвом.

Слід вказати, що в силу положень ст. 117 Кодексу законів про працю України обов'язковою умовою для виплатити працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку є вина власника або уповноваженого ним органу.

Колегія суддів зазначає, що згідно передавального акту Управління Пенсійного фонду України в Коломацькому районі Харківської області від 31 березня 2016 року, затвердженого головою правління ПФУ відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", «Про центральні органи виконавчої влади», «Про управління об'єктами державної власності», постанови КМУ від 16.12.2015 року № 1055, наказу управління Пенсійного фонду України в Коломацькому районі Харківської області від 05 січня 2016 року № 1 "Про виконання Постанови КМУ від 16.12.2015 року № 1055" комісією управління Пенсійного фонду України в Коломацькому районі Харківської області було здійснено заходи щодо припинення діяльності Управління Пенсійного фонду України в Коломацькому районі Харківської області шляхом злиття та утворення Валківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, яке є правонаступником всіх прав та обов'язків припиненого управління Пенсійного фонду України в Коломацькому районі Харківської області та проведено передачу окремо визначеного майна (матеріальних цінностей), що обліковується на балансі Управління Пенсійного фонду України в Коломацькому районі Харківської області до новоутвореного територіального органу Пенсійного фонду України - Валківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області.

У відповідності до ліквідаційного балансу (форма №1) на 01.01.2017 року (додаток 1 до Порядку складання фінансової, бюджетної та іншої звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів) на момент приймання - передачі за Управлінням Пенсійного фонду України в Коломацькому районі Харківської області не значилося будь - якого боргу по виплатам, в тому числі при розрахунку з позивачем.

Разом з тим, необхідно зауважити, що до складу вказаної ліквідаційної комісії входила і позивач - ОСОБА_1

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо вчинення винних дій, про які вказує позивач у позовних вимогах, не правонаступником - Валківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області, а ліквідаційною комісією з припинення Управлінням Пенсійного фонду України в Коломацькому районі Харківської області, членом якої і була ОСОБА_1, оскільки при переданні справ правонаступнику за управлінням не рахувалось заборгованостей, що зафіксовано актом комісії.

Отже, колегія суддів не вбачає у діях Валківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, як правонаступника, вини щодо затримки у виплаті позивачу оскаржуваних сум, оскільки розрахунок проводився Управлінням Пенсійного фонду України в Коломацькому районі Харківської області.

Окремо, колегія суддів звертає увагу на той факт, що звільнення позивача здійснено наказом від 30.03.2016 року, цим же наказом визначені належні до сплати позивачу суми, розраховано компенсацію за невикористані щорічні відпустки.

Із вказаним наказом ОСОБА_1 була ознайомлена 31.03.2016 року. Цього ж дня позивач висловила незгоду із розрахунком кількості днів невикористаної щорічної відпустки, про що власноруч зазначила на зворотньому боці наказу про звільнення (а.с.11).

Однак, із відповідним позовом до суду ОСОБА_1 звернулась лише 25.05.2017 року, по проходженню більш ніж року.

В ході судового розгляду колегією суддів не було встановлено об'єктивних причин та обставин, які би перешкоджали ОСОБА_1 у розумні строки звернутись до суду із позовом про стягнення таких сум, у тому числі до ліквідаційної комісії, як органу, що відповідав за своєчасність та повноту розрахунку при звільненні працівників.

Отже, така процесуальна поведінка позивача свідчить про намір отримати суму середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, яка є неспівмірною із сумою, що була невиплачена в порушення ст. 116 Кодексу законів про працю України.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для стягнення з відповідача суми середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1, скасування постанови суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову в частині стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2 дні, прийняття в цій частині нової постанови, якою позовні вимоги задовольнити.

В іншій частині колегія суддів з огляду на підтримання висновків суду першої інстанції вважає постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2017 року такою, що не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2017р. по справі № 820/2120/17 скасувати в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з Валківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2 дні.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Валківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2 дні за період роботи з 24.07.2013 року по 23.07.2014 року.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2017 року по справі № 820/2120/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Ральченко І.М.
Судді Бершов Г.Є. Катунов В.В.
Повний текст постанови виготовлений 20.11.2017 р.