Справа № 815/4684/17
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4684/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Харченко Ю.В.

При секретарі Рудченко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської філії державного підприємства "Національні інформаційні системи", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зобов'язання припинити обтяження, що зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 23.08.2013р. №13866116 щодо арешту рухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень (від 21.09.2017р. вхід.№26109/17), просить суд зобов'язати Одеську філію державного підприємства "Національні інформаційні системи" припинити обтяження, що зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 23.08.2013р. №13866116 щодо арешту рухомого майна відносно фізичної особи ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.07.2017р. ОСОБА_1 дізналась про наявність в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запису про арешт її рухомого майна №13866116 від 23.08.2013року, котрий внесено на підставі Постанови Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про арешт майна боржника та заборони на його відчуження ВП №39449261 від 21.08.2013року. Водночас, відповідно до Листа Відділу Примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 13.06.2017року №09.1-3885/39449261 виконавче провадження №39449261, згідно з актом про вилучення від 10.02.2017року, та актом переробки документів від 10.02.2017року, знищено. Відповідно до інформації, що міститься в АСВП вищезазначене виконавче провадження завершене 30.12.2013року, тобто Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №39449261 від 21.08.2013року втратила силу з моменту завершення.

Відповідач - Одеська філія Державного підприємства державного підприємства "Національні інформаційні системи" з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових поясненнях на адміністративний позов (від 15.11.2017р. вхід.№31274/17), наголошуючи, зокрема, що приписами чинного законодавства відповідальність за існування в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запису про обтяження, котрий правомірно внесено реєстратором, несе саме обтяжував. Крім того, внесення до Реєстру відомостей про припинення обтяження рухомого майна можливе лише на підставі: належним чином заповненої заяви про реєстрацію змін обтяження рухомого майна встановленої форми, яка подається особисто обтяжувачем або уповноваженою ним особою, з обов'язковим пред'явленням відповідних документів; рішення суду (із обов'язковим зазначенням необхідних ідентифікаційних даних відповідного запису - реєстраційний номер запису та контрольна сума). Також, відповідач зазначає, що відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 07.07.2006р. №57/5 державні та приватні виконавці з 07.09.2017р. є реєстраторами Реєстру, отже, саме державні виконавці Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області мають всю необхідну технічну можливість та зобов'язані, відповідно до вимог чинного законодавства, провести державну реєстрацію припинення публічного обтяження №13866116 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області з позовними вимогами також не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових поясненнях на адміністративний позов (від 03.10.2017р. вхід.№ЕП/3900/17), наголошуючи, зокрема, що арешт з майна знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення лише у разі закінчення виконавчого провадження відповідно до положень статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», окрім обмежень встановлених статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, при поверненні, на підставі ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчого документа стягувачеві у державного виконавця відсутні законодавчо передбачені підстави для скасування арешту накладеного на майно боржника та заборон відчуження, оскільки на момент повернення виконавчого документа стягувачеві, рішення суду не виконано. До того ж, факт не стягнення виконавчого збору додатково виключає можливість скасування заходів примусового виконання рішень.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що від повноважних представників позивача - ОСОБА_3, та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області до суду надійшли клопотання (від 23.10.2017р. вхід.№ЕП/4143/17, від 14.11.2017р. вхід.№ЕП/4512/17) про розгляд справи без їх участі, а також зважаючи на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, 23.08.2013р. Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі Постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Коваленко В.О. від 21.08.2013р. ВП №39449261, до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис №13866116 про арешт рухомого майна ОСОБА_1, що підтверджується наявним у матеріалах справи Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 04.07.2017р. №52743290.

Судом з'ясовано, що за результатами розгляду заяви повноважного представника позивача - ОСОБА_3 від 31.05.2017р. щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №39449261, Відділом примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції в Одеській області на адресу заявника надіслано Лист від 13.06.2017року №09.1-3885/39449261, за підписом начальника відділу ОСОБА_5, у якому зазначено, що відповідно до інформації, що міститься в АСВП (спецпідрозділ) виконавче провадження завершено 30.12.2013року на підставі пункту 4 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 10.02.2017р., у зв'язку з закінченням строків зберігання завершених виконавчих проваджень (3 роки), виконавче провадження №39449261 вилучено. Відповідно до акту переробки документів від 10.02.2017р., документи перелічені у акті про вилучення виконавчих проваджень для знищення б/н від 10.02.2017р. за 2013рік перероблено шляхом їх механічного подрібнення та використання отриманої маси у якості вторинної сировини.

Наявність у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запису №13866116 від 23.08.2013р. про арешт рухомого майна ОСОБА_1, послугувала підставою для звернення позивача до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання Одеської філії державного підприємства "Національні інформаційні системи" припинити обтяження, що зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 23.08.2013р. №13866116 щодо арешту рухомого майна відносно фізичної особи ОСОБА_1, є безпідставними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів підставою для звернення ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою послугувала наявність у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запису №13866116 від 23.08.2013р. про арешт рухомого майна.

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна визначено Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003року №1255-IV (зі змінами та доповненнями) відповідно до статті 2 якого боржник - особа, яка має виконати на користь обтяжувача забезпечене обтяженням зобов'язання, або майновий поручитель за таким зобов'язанням; особа, у володінні якої знаходиться майно, що належить обтяжувачу; особа, яка має виконати на користь обтяжувача зобов'язання за договором, на підставі якого виникло договірне обтяження; особа, яка відступила право вимоги, що є предметом обтяження; уповноважений орган (особа) - орган державної влади або його посадова особа, інші особи, які відповідно до закону наділені повноваженнями обтяжувати рухоме майно, що належить юридичній чи фізичній особі; обтяжувач - уповноважений орган (особа) при публічному обтяженні; кредитор за забезпеченим рухомим майном зобов'язанням; власник рухомого майна, що знаходиться у володінні боржника; будь-яка інша особа, на користь якої встановлюється договірне обтяження; особа, яка здійснює управління рухомим майном в інтересах кредитора.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна.

Статтею 5 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення. Залежно від змісту обтяження предмет обтяження повинен належати боржнику або обтяжувачу на праві власності чи на праві господарського відання. Відносини щодо рухомого майна, яке належить особі на праві господарського відання, регулюються за правилами, встановленими для регулювання відносин щодо рухомого майна, яке належить особі на праві власності.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

До Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими для всіх юридичних та фізичних осіб.

Держатель Державного реєстру виконує такі функції: 1) організує ведення Державного реєстру; 2) приймає заяви і вносить записи до Державного реєстру про виникнення, зміну, припинення обтяжень рухомого майна, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; 3) забезпечує вільний доступ будь-яких осіб до внесених до Державного реєстру відомостей про обтяження цілодобово протягом семи днів на тиждень; 4) надає витяги з Державного реєстру про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна; 5) стягує плату за внесення записів до Державного реєстру та надання витягів з нього.

Держатель Державного реєстру наділяє відповідних суб'єктів повноваженнями реєстраторів Державного реєстру, які надаватимуть послуги щодо внесення записів до Державного реєстру про виникнення, зміну, припинення обтяжень, звернення стягнення на предмет обтяження та надання витягів з Державного реєстру, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог пункту 6 розділу IX "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна» від 5 липня 2004р. №830 (зі змінами та доповненнями), якою затверджено Порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державний реєстр обтяжень рухомого майна - єдина комп'ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін'юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін'юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб'єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком.

Статтею 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис Обтяжувала.

Відповідно до статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача.

Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п'яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п'ятирічний строк.

Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Пунктами 24-27 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна передбачено, що відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи.

Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п'ять років.

Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру.

Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п'яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу.

Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяження в день прийняття заяви.

У разі припинення обтяження до Реєстру вносяться дата і номер заяви про припинення обтяження, дата внесення запису про припинення обтяження, підстава припинення обтяження, відомості про реєстратора.

Реєстратор вправі відмовити у внесенні запису до Реєстру про припинення обтяження, якщо відомості, зазначені в заяві, не відповідають Реєстру, про що повідомляє обтяжувача письмово протягом двох робочих днів після прийняття заяви.

У разі внесення запису до Реєстру про припинення обтяження реєстратор видає обтяжувачу чи уповноваженій ним особі примірник витягу. Другий примірник витягу реєстратор протягом п'яти днів надсилає боржнику.

Відомості про припинення обтяження вносяться до Реєстру безоплатно.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що приписами чинного законодавства встановлено чіткий алгоритм дій з метою припинення обтяження рухомого майна.

Водночас, судом встановлено, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження звернення обтяжувала або уповноваженої ним особи до реєстратора з відповідною заявою з метою зняття накладеного обтяження, у зв'язку з чим, на думку суду, позивачем обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки для вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису від 23.08.2013р. №13866116 ОСОБА_1 повинна вчинити юридично значимі дії щодо обтяжувачів майна, з метою подання ними відповідних заяв до відповідача.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що реєстратор - Одеська філія державного підприємства "Національні інформаційні системи" має право припинити обтяження, що зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 23.08.2013р. №13866116 щодо арешту рухомого майна боржника - ОСОБА_1, лише у порядку, передбаченому для припинення обтяження рухового майна (за заявочним принципом), у разі звернення обтяжувала чи уповноваженої ним особи із заявою про припинення обтяження, а тому суд не вбачає законодавчо передбачених підстав для задоволення позовної вимоги про зобов'язання Одеської філії державного підприємства "Національні інформаційні системи" припинити обтяження, що зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 23.08.2013р. №13866116 щодо арешту рухомого майна відносно фізичної особи ОСОБА_1.

Вищевикладене спростовує твердження позивача, наведені у позовній заяві.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.ч.1,4 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської філії державного підприємства "Національні інформаційні системи", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зобов'язання припинити обтяження, що зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 23.08.2013р. №13866116 щодо арешту рухомого майна, не обґрунтовані, документально не підтвердженні, а тому задоволенню не підлягають.

У зв'язку з тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, відповідно до положень ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Одеської філії державного підприємства "Національні інформаційні системи", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зобов'язання припинити обтяження, що зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 23.08.2013р. №13866116 щодо арешту рухомого майна, відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.