Справа № 308/11747/17
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2017 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання протиправними дій щодо відмови у видачі довідки для перерахунку пенсії, як непрацюючому державному службовцю на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та зобовязання Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області видати таку довідку за формою, яка діяла на час виникнення права на перерахунок відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року №15-1 з включенням складових заробітної плати з яких сплачені страхові внески.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, серед іншого, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом..

Положеннями ст.8 Конституції України, ст.8 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Конвенція з прав та основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, була ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Відповідно до ч.1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом - тобто право на доступ до суду.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена .

Підсудністю справи вважається правовий інститут, що містить сукупність юридичних ознак (властивостей) справи, на основі яких закон визначає суд, що має право та зобов'язаний розглянути таку справу й вирішити її по суті. При цьому, підсудність справи визначається за допомогою трьох критеріїв, які позначаються як різновиди підсудності справ, а саме: предметної, територіальної та інстанційної.

Предметна підсудність передбачає право суду певної інстанції розглядати справу у першій інстанції. Правильне визначення предметної підсудності адміністративної справи є дуже важливим, оскільки порушення правил предметної підсудності має наслідком скасування судового рішення.

Територіальна підсудність розмежовує між однорідними судами повноваження з розгляду справ залежно від території, на яку поширюється їх діяльність. Вона персоніфікує суди з розгляду справ, визначає, який конкретно суд може розглянути конкретну справу по першій інстанції.

Правила інстанційної підсудності поряд із правилами предметної та територіальної підсудності складають алгоритм визначення компетентного суду для розгляду і вирішення конкретної справи. Правила інстанційної підсудності дають відповідь на питання, які суди розглядають справи у першій інстанції, а які - в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до положень 2 та 17 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства; компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

З змісту позовної заяви слідує, що позивачем оскаржуються дії Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області щодо відмови у видачі йому довідки для перерахунку пенсії, як непрацюючому державному службовцю, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» та зобовязання вчинення певних дій.

Відповідно до п.1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 р. № 228, Міністерство юстиції України (Мінюст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 №1707/5 Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Головне територіальне управління юстиції) підпорядковуються Міністерству юстиції України та є його територіальними органами.

Таким чином, Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області є територіальним органом Міністерства юстиції України, яке в свою чергу є центральним органом виконавчої влади.

Предметна підсудність адміністративних судів визначена ст.18 КАС України.

Положеннями п.1. ч.2 ст.18 КАС України визначено, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Враховуючи зазначене, вважаю, що даний адміністративний спір предметно підсудний окружному адміністративному суду відповідно до положень п.1 ч.2 ст.18 КАС України.

Пунктом 6 частини 1 статті 108 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

За таких обставин, приходжу до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення певних дій слід повернути позивачу та розяснити, що він має право звернутись з відповідною позовною заявою до Закарпатського окружного адміністративного суду, в порядку встановленому КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.117, 118, 108, 165, 185 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення певних дій повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що він має право звернутись з відповідною позовною заявою до Закарпатського окружного адміністративного суду, в порядку встановленому КАС України.

Ухвала відповідно до ст. 185 КАС України може бути оскаржена повністю або частково в апеляційному порядку. Згідно із ст. 186 КАС України апеляційна скарга на ухвалу подається до апеляційного адміністративного суду Львівської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_2