Справа № 742/1503/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Ільченко О.О. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року Справа № 742/1503/17

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Новікова Ю.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області (далі - відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення Прилуцької міської ради Чернігівської області від 21.02.2017 р. № 65 «Про затвердження актів» у частині щодо затвердження акту № 4 роботи постійно діючої комісії по визнанню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам від 16.12.2016 р., що стосується визначення збитків (неодержаного доходу), нанесених територіальній громаді м. Прилуки в особі Прилуцької міської ради Чернігівської області ОСОБА_4 у зв'язку з фактичним використанням земельної ділянки площею 6387 кв.м. по вул. Перемоги, 183 в м. Прилуки без наявності документів, що посвідчують право на неї, у розмірі 75277,82 грн. за період з грудня 2013 року по листопад 2016 року.

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 вересня 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову, так як, на його думку, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Постійно діючою комісією по визначенню та відшкодуванню збитків власникам землі та землекористувачам (далі - Комісія) було встановлено фактичне використання позивачем земельної ділянки площею 6387 кв.м. за адресою: м. Прилуки, вул. Перемоги, 183 за відсутності документів, що посвідчують право на неї, що призвело до заподіяння територіальній громаді м. Прилуки в особі Прилуцької міської ради збитків у розмірі 75277,82 грн. за період з грудня 2013 року по листопад 2016 року включно.

За результатами перевірки Комісією було складено акт від 16.12.2016 р. № 4, в якому позивачу встановлено термін для добровільної сплати завданих збитків не пізніше одного місяця після затвердження акту рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради.

Зазначений акт було затверджено рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області від 21.02.2017 р. № 65, якому, зокрема вказано, що у разі несплати коштів протягом місяця, буде розпочато претензійно-правову роботу щодо боржника.

Однак, відповідно до протоколу засідання виконкому Прилуцької міської ради від 21.02.2017 р. вказане питання на засіданні ради не розглядалося та, відповідно, рішення саме за ним не приймалося.

Позивач, вважаючи незаконним таке рішення Прилуцької міської ради в частині щодо затвердження акту № 4, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено процедуру прийняття оскаржуваного рішення, що вказує на його протиправність та порушення прав і законних інтересів позивача.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР), Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. № 284 (далі - Порядок № 284).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.

У ст. 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, право розпоряджатися землями територіальних громад, надавати земельні ділянки у користування із земель комунальної власності відповідно до Земельного кодексу України.

Статтею 53 Закону № 280/97-ВР передбачено, що основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. Засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції - заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (районної у місті ради - заступником голови ради) в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць, і є правомочними, якщо в них бере участь більше половини від загального складу виконавчого комітету.

Відповідно до ч. 6 ст. 59 Закону № 280/97-ВР виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

У ст. 157 ЗК України визначено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Відповідно до п. 1 Порядку № 284 власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Результати роботи комісії оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії, а комісії відповідно до вищезазначеного Порядку створюються виконавчими комітетами міських рад.

Таким чином, законодавством регламентовано чіткий порядок прийняття рішень виконавчим комітетом ради - виключно на його засіданні.

Разом з тим, як було правильно встановлено судом першої інстанції, оскаржуване рішення Прилуцької міської ради Чернігівської області від 21.02.2017 р. № 65 «Про затвердження актів» в частині щодо затвердження акту № 4 було прийнято без дотримання зазначеного порядку та фактично підписано міським головою без прийняття на засіданні виконавчого комітету ради.

Більш того, у протоколі засідання виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 21.02.2017 р. /Т.1 а.с.58-61/ взагалі не зафіксовано, що питання про затвердження акту 16.12.2016 р. № 4 розглядалося виконкомом ради, а також з вказаного протоколу не вбачається, що виконавчим комітетом здійснювалося обговорення безпосередньо питання щодо позивача (акту № 4) та проекту оскаржуваного рішення саме в цій частині і жодних інших доказів на підтвердження зазначених обставин апелянтом ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження надано не було.

При цьому, доводи апелянта про те, що на засідання виконавчого комітету міської ради 21.02.2017 р. було винесено проект оскаржуваного рішення, який після цього доопрацьований і підписаний головою ради, не спростовують встановлені вище процедурні порушення його прийняття.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині щодо порушення відповідачем процедури прийняття рішення від 21.02.2017 р. № 65 в частині, яка оскаржується позивачем.

Отже, таке рішення в частині затвердження акту № 4 є необ'єктивним та прийнятим за неповно встановлених обставин, що призводить до порушення права і законного інтересу позивача на розгляд її питання у відповідності до вимог законодавства

При цьому, відповідно до офіційного тлумачення поняття інтересу, який підлягає захисту, наданому у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. № 1-10/2004, такий інтерес є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності від 21.02.2017 р. № 65 в частині щодо затвердження акту № 4 та, відповідно, наявності правових підстав для задоволення позову.

Разом з тим, апеляційний суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов'язків.

У контексті викладеного, судова колегія також приймає до уваги висновки Верховного Суду України (далі - ВСУ), викладені в постанові від 18 жовтня 2016 року у справі № 500/2776/14-а щодо вирішення питання про правомірність рішення ради, яким затверджено акт комісії про відшкодування заподіяних збитків, однак при цьому зазначає наступне.

Так, у вказаному судовому рішенні ВСУ дійшов висновку, що в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов'язки позивача. Однак, з огляду на те, що у вказаній справі мали місце зовсім інші обставини, зокрема судами не було встановлено жодних процедурних порушень при прийнятті оскаржуваного рішення, то у відповідності до вимог ч. 1 ст. 244-2 КАС України колегія суддів вважає за необхідне відступити від вказаної правової позиції ВСУ.

Крім того, перевіряючи рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, судова колегія враховує доводи апелянта про те, що в даному випадку позивач не мала бути включена до Комісії ради, якою визначалися збитки, оскільки відповідно до п. 2 Порядку № 284, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними-державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад, до складу яких включаються представники цих органів, власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Тобто, вказаною правовою нормою не передбачено обов'язковість залучення до складу комісії фізичної особи, якою,за твердженням відповідної ради, здійснювалося незаконне використання земельної ділянки.

Разом з тим, зазначені обставини не вплинули на правильність вирішення судом першої інстанції даної справи і не є правовою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, у відповідності до вимог ст. 202 КАС України.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції щодо задоволення даного адміністративного позову і постанова Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 вересня 2017 року прийнята за повно встановлених обставин справи та у відповідності до ст. 200 КАС України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скаргу виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 23 листопада 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді: