Справа № 295/10317/17
Суддя: Гумен Н. В.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Гумен Н.В.

при секретарі Скришевській О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Богунського районного суду міста Житомира справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись до Богунського районного суду міста Житомира, як місцевого адміністративного суду, просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №238716 відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.09.2017 року відповідачем винесено постанову, за якою притягнуто його до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення, за яке передбачено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., однак позивач вважає, що постанова відповідача є незаконною, оскільки в нього був у наявності діючий Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1367324, а тому вчинення ним адміністративного правопорушення документально не підтверджується, крім того в оскаржуваній постанові відповідач посилається на порушення п.п. Г п. 2.1 ПДР, тоді як необхідність мати при собі поліс обовязково страхування визначено п.п. (Ґ), а тому з цих підстав позивач вважає, що постанова не відповідає вимогам закону.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, додатково пояснив, 04.09.2017 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за його участі та іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого було викликано працівників поліції, протокол про адміністративне правопорушення було складено на іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди, відповідач попросив його предявити Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, однак оскільки він був шокований від самої транспортної події, він не зміг знайти Поліс, а тому не предявив його на вимогу працівника поліції.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення адміністративного позову, з підстав викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи, просила відмовити у його задоволенні, додатково пояснила, що позивач можливо і мав при собі Поліс, однак не предявив його на вимогу працівника поліції, за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення, крім того вказала, що в постанові про адміністративне правопорушення відповідач посилається на порушення п.п. (Ґ) п. 2.1 ПДР, а саме про необхідність водію мати при собі поліс обовязково страхування.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 04.09.2017 року інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серія БР № 238716 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Виходячи зі змісту оскаржуваної постанови, 04.09.2017 року о 12 год.40 хв. водій ОСОБА_1 не мав при собі поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 (Ґ) Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про дорожній рух", законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Положеннями пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.4 зазначених Правил на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Статтею 21 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод (абзац другий пункту 21.2 статті 21 Закону).

Відповідно до статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

При цьому саме існування наведених обставин (пункти 5) і зумовило виникнення в Інспектора поліції права на реалізацію повноважень вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують відповідне право особи, а саме страховий поліс.

Відповідно до ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення - керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 9 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ст.80 КАС України речовими доказами є зокрема електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

В якості доказу у справі стороною відповідача надано суду відеодиск, на якому міститься відеозапис щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, за яке позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, відповідно до якого, на вимогу працівника поліції надати позивачу поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, останній повідомив про його відсутність.

Отже, як встановлено судом та не заперечується самим позивачем, позивач 04.09.2017 року на вимогу відповідача не пред'явив для перевірки поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому порушив ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, оскільки приписи частини першої статті 126 КУпАП визначають керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), самостійним складом правопорушення, а встановлений факт непред'явлення позивачем полісу сторонами не заперечується, суд приходить до висновку про наявність у відповідача правових підстав для складання оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

З вказаного слідує, що позивачем порушено вимоги Правил дорожнього руху, це підтверджено належними доказами, і інспектор патрульної поліції правомірно притягнув його до відповідальності, при цьому, інспектором дотримані вимоги ч. 1 ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення при складанні оскаржуваної постанови, разом з тим, доводи позивача, що постанова підлягає скасуванню на тій підставі, що вона невірно оформлена носить формальний характер є недоведеними та безпідставними.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до статті 284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності

Адміністративний суд, в свою чергу, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за наявними критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченими ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями, а тому закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення в даному випадку протирічать вимогам закону.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серія БР №238716 від 04.09.2017 року, винесена без порушення норм адміністративного законодавства та вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395, оскільки в судовому засіданні були наведені докази, на яких ґрунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення правопорушення, що в цілому свідчить про належність обґрунтування наведених в оскаржуваній постанові обставин та їх доведеність допустимими доказами, що призвели до порушення з боку позивача п. 2.1 (Ґ) Правил дорожнього руху України, та відповідно є складом правопорушення, що слугувало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч.1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відтак позовні вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись Законом України «Про Національну поліцію», Законом України "Про дорожній рух", ст. ст. 7, 126, 162, 222, 245, 247, 251, 252, 254, 255, 256, 268, 284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 10, 11, 70, 159, 162, 167 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

С у д д я :