Справа № 405/2306/17
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2017-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/2306/17
Провадження №2-а/405/82/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого - судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Кропивницький департаменту патрульної поліції Головного управління поліції України в Кіровоградській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Кропивницький департаменту патрульної поліції Головного управління поліції України в Кіровоградській області, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 800492 від 21.04.2017 року, а дану справу закрити, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що 21.04.2017 року відносно нього (позивача) командиром роти №4 батальйону УПП у м.Кропивницькому лейтенантом поліції ОСОБА_3 було складено постанову серії АР №800492 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яке полягало в тому, що нібито він (позивач), керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_1, 21.04.2017 року о 08 год. 03 хв. в м.Кропивницькому на перехресті вул. ОСОБА_4 та вул. Вокзальна, здійснивши поворот з вул. ОСОБА_4 на вул. Вокзальна, та не ввімкнув лівий показник повороту, чим порушив п.9.2.б ПДР України та не предявив для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.а, 2.1.б, 2.1.г ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, з якою (постановою) він (позивач) не згоден.

Вважає, що Правил дорожнього руху України він не порушував, оскільки він увімкнув попереджувальний сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед поворотом, але за відсутності в нього технічних засобів фіксації, він не має можливості це довести. Перелік документів, визначених п. 2.1.а, 2.1.б, 2.1.г ПДР України, у нього був, але він спостерігаючи відкрите нехтування його прав з боку представників поліції та надуманість правопорушень щодо нього, зясування родинних відносин із використанням службового становища, не міг довірити дані документи, оскільки не мав змоги захистити свої права на місці та не мав гарантій повернення зазначених документів.

Крім того, в оскаржуваній постанові не зазначено, коли на місці події зявилися свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та свідками чого вони можуть бути, тому він відмовився підписувати зазначену постанову.

Також позивач зазначив, що командиром роти №4 батальйону УПП у м.Кропивницькому лейтенантом поліції ОСОБА_3 позбавлено його (позивача) права на правову допомогу.

Позивач під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, просив позов задовольнити. Також зазначив, що він вимоги п.9.2.б, п. 2.1.а, 2.1.б, 2.1.г ПДР України не порушував та не мав змоги захистити свої права на місці, оскільки був позбавлений права на правову допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Кропивницький департаменту патрульної поліції Головного управління поліції України в Кіровоградській області в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не відомі, разом з тим, будучи присутнім у попередньому судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, вважаючи позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, просив відмовити позивачу в задоволенні позову з тих підстав, що останнім не надано суду необхідних належних та допустимих доказів, якими позивач мотивує обставини, викладені в позові. Також зазначив, що 21.04.2017 року при здійсненні патрулювання командиром роти №4 батальйону УПП у м.Кропивницькому лейтенантом поліції ОСОБА_3 о 08 год. 03 хв. було візуально зафіксовано факт адміністративного правопорушення, а саме те, що позивач ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом автомобілем ВАЗ-2101, державний номер НОМЕР_2, в м. Кропивницький на перехресті вул. ОСОБА_4 та вул. Вокзальна, здійснив поворот ліворуч з вул. ОСОБА_4 на вул. Вокзальна, не ввімкнувши при цьому лівий покажчик повороту, чим порушив вимоги п.9.2.б ПДР України та не предявив для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.а, 2.1.б, 2.1.г ПДР України, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Крім того, зазначив, що позивач стверджує про відсутність порушень з його боку, ввімкнення ним сигналу повороту згідно вимог п. 9.2.б ПДР України та наявністю в нього всіх документів, передбачених пунктами п. 2.1.а, 2.1.б, 2.1.г ПДР України, однак зазначені твердження позивача не відповідають дійсності, що також підтверджується відео, яке в порядку ст.251 КУпАП є доказом по справі, та з якого чітко видно, що водієм при проїзді перехрестя не було ввімкнено лівий покажчик повороту, а також не предявлено для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.а, 2.1.б, 2.1.г ПДР України. З огляду на викладене представник відповідача зазначав, що позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, не зробив жодних посилань та не надав жодних доказів як на підставу своїх заперечень щодо відсутності в його (позивача) діях порушень Правил дорожнього руху України, з чого можна було б зробити висновок про те, що дії інспектора поліції в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірними, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була складена з порушенням норм чинного законодавства України.

Заслухавши пояснення позивача, враховуючи заперечення проти позову представника відповідача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21.04.2017 року командиром роти №4 батальйону УПП у м.Кропивницькому ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №800492, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Постанова мотивована тим, що 21.04.2017 року о 08 год. 03 хв. ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Кропивницький на перехресті вул. ОСОБА_4 та вул. Вокзальна, здійснюючи поворот ліворуч з вул. ОСОБА_4 на вул. Вокзальна, - не ввімкнув лівий покажчик повороту, чим порушив п.9.2.б ПДР України, та не предявив для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.а, 2.1.б, 2.1.г ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП.

В постанові також зазначено, що до неї додаються пояснення двох свідків на окремих аркушах та відеофіксація правопорушення.

Правомірність винесеної суб'єктом владних повноважень - командиром роти №4 батальйону УПП у м.Кропивницькому ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3, який імені органів Національної поліції має право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, постанови серії АР №800492 від 21.04.2017 року оскаржується позивачем.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В свою чергу, правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306, Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію».

Згідно з п. 2.1. Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 2.4.(а) ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1;

Згідно з п. 9.1.(а) Правил дорожнього руху попереджувальними сигналами є сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою.

Відповідно до п. 9.2. ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Пунктом 9.4. Правил дорожнього руху України визначено, що подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції та інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні йог напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів та ін.

Крім того, частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до ст.36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення правил дорожнього руху, частини перша, друга, третя і пята статті 122,статті 124-1 - 126. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Звертаючись до суду з позовом позивач на обґрунтування позовних вимог (підстав) позову зазначив, що Правил дорожнього руху України він не порушував, оскільки увімкнув попереджувальний сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед поворотом, але за відсутності в нього технічних засобів фіксації, він не має можливості це довести. Перелік документів, визначених п. 2.1.а, 2.1.б, 2.1.г ПДР України, у нього був, але він спостерігаючи відкрите нехтування його прав з боку представників поліції та надуманість правопорушень щодо нього, не міг довірити дані документи, оскільки не мав змоги захистити свої права на місці та не мав гарантій повернення зазначених документів.

В свою чергу відповідачем на спростування зазначених вище доводів позивача надано відеофіксацію правопорушення з нагрудної відеокамери працівника поліції, що відповідно до ст.251 КУпАП є доказом по справі, та який визнається судом як належний доказ.

При цьому, з дослідженого в судовому засіданні з участю сторін відеозапису з місця вчинення адміністративного правопорушення від 21.04.2017 року, чітко вбачається, що автомобіль ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Кропивницький на перехресті вул. ОСОБА_4 та вул. Вокзальна здійснив поворот ліворуч з вул. ОСОБА_4 на вул. Вокзальна без ввімкненого лівого покажчика повороту. Крім того, зупинивши транспортний засіб, яким керував позивач ОСОБА_1, що позивачем не оскаржується, працівник поліції повідомив про те, що водієм (позивачем) порушено вимоги п.9.2 б ПДР України та запропонував пред'явити (декілька разів) для перевірки документи: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, однак позивач зазначені документи для перевірки так і не предявив.

Крім того, з переглянутого судом відеозапису, судом відзначається, що позивач у спілкуванні з працівником поліції, жодного разу не повідомляв працівнику поліції, про те, що автомобіль має несправності світлових покажчиків повороту.

З огляду на викладене вище, зазначені доводи позивача є безпідставними, спростовані відповідачем по справі, та розцінюються судом як такі, що надаються позивачем з метою уникнення відповідальності.

Також, судом відзначається, що згідно з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, наданими 21 квітня 2017 року, останні підтвердили той факт, що були свідками того, як водій ОСОБА_1 відмовився від підпису в постанові про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1, керуючи автомобілем ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив поворот ліворуч без ввімкненого лівого покажчика повороту та, в подальшому, на вимогу працівника поліції не пред'явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тим самим порушив п.9.2.(б), п. 2.1.(а), 2.1.(б), 2.1.(г) ПДР України, а отже у командира роти №4 батальйону УПП у м.Кропивницькому ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_3 були всі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення про накладення на позивача адміністративного стягнення за порушення ПДР України в межах санкції ч.1 ст.126 КУпАП України.

Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи викладене вище, оцінивши докази, які є у справі в порядку ст.86 КАС України, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 21.04.2017 року відносно позивача ОСОБА_1, більш того, під час судового розгляду справи судом не виявлено будь-яких порушень відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.280 КУпАП, форма та зміст постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 в повному обсязі відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема нормам КУпАП, крім того, командир роти №4 батальйону УПП у м.Кропивницькому ДПП ОСОБА_3 діяв в межах своїх повноважень, постанова винесена в межах компетенції та на підставі діючих норм КУпАП, є законною та обґрунтованою, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, стягнення накладено в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Таким чином, приймаючи до уваги зазначені вище обставини, відсутні належні правові підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п.9.2.(б), п. 2.1.(а), 2.1.(б), 2.1.(г) ПДР України, а тому на позивача правомірно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., тобто в межах ч.1 ст.126 КУпАП.

Стосовно вимог позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Статтею 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанову у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень.

В даному випадку судом не встановлюється відсутність або наявність вини позивача, а розглядаються дії відповідача по прийняттю певного рішення, тобто саме в аспекті протиправності чи правомірності дій відповідача по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведені вище норми законодавства, суд вважає, що повноваження вирішувати питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належать виключно органу (посадовій особі), що уповноважені розглядати такі справи. Адміністративний суд не може підміняти такий орган (посадову особу), та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу (посадової особи).

На підставі ст.94 КАС України судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 11, 69, 71, 158-163, 167, 185-186 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 1 ст. 126, ст.ст. 251, 254, 256, 283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №106 від 10 жовтня 2001 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції в м. Кропивницький департаменту патрульної поліції Головного управління поліції України в Кіровоградській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 800492 від 21.04.2017 року, винесену командиром роти № 4 батальйону УПП у м. Кропивницький ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_3, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп., - відмовити.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги, у разі застосування судом ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_7