Справа № 824/799/17-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2017 р. м. Чернівці cправа № 824/799/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Боднарюка О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Антонюка О.В.

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Ахтемійчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Чернівецькій області про скасування податкового повідомлення рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - позивач), звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.06.2017 року № 10164-13.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що оскаржуваним рішенням визначено позивачу суму податкового зобов'язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості за 2016 рік, яке є протиправним, оскільки при проведенні первинної інвентаризації житлового будинку була допущена помилка, а саме до загальної площі житлового будинку врахована площа господарської будівлі гаража, в результаті чого розмір загальної площі житлового будинку помилково становив 506,7 кв.м.

Після проведення поточної інвентаризації житлового будинку був виготовлений технічний паспорт в результаті чого уточнено площу будинку в розмірі 484,40 кв.м. та у відповідності до п.п.266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України направлено звернення до відповідача для проведення звірки вказаних даних і перерахунку суми податку, однак останнім зазначена заява залишена без задоволення.

Вважає, що сума податкового зобов'язання нарахована помилково та підлягає перерахунку, виходячи з фактичної площі будинку.

Представник відповідача надав письмові заперечення та пояснення на адміністративний позов обгрунтовуючи свою позицію тим, що відповідно до інформації ІС "Податковий Блок" та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 зареєстровані об'єкти житлової нерухомості загальною площею 59,6 кв.м. та 506,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, та нежитлова будівля загальною площею 144,4 кв.м. за адресою АДРЕСА_3.

На підставі наявної інформації, податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 27.06.2017 року № 10164-13 на загальну суму 25550,28 грн. Також зазначив, що довідка із змінами загальної площі будинку складена 28.08.2017 р., тому на думку відповідача не може бути взята до уваги при визначенні об'єкта оподаткування за 2016 рік.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала з підстав, наведених у письмових запереченнях і поясненнях, та просила суд у позові відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступне:

За ОСОБА_3 зареєстровані об'єкти житлової нерухомості за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_3.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 13.11.2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20907589 від 13.11.2008 року ОСОБА_3 належить житловий будинок, 1989 року побудови, розташований по АДРЕСА_2, загальною площею 506,70 м . (а.с.23-24).

27.06.2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Чернівецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 10164-13, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості " за 2016 рік у сумі 25550,28 грн. (а.с.13)

22.08.2017 року позивачем виготовлений технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_2 згідно якого: загальна площа приміщення (підрахована за формулами розрахунку площ (кв.м.)) становить - 484,40 кв.м., із них житлова площа становить 234,20 кв.м., допоміжна площа 250,20 кв.м. (а.с. 15-22).

Згідно довідки БТІ №273 від 28.08.2017 року при проведенні первинної інвентаризації вказаного нерухомого майна, розташованого по АДРЕСА_2 була допущена помилка, а саме до загальної площі житлового будинку була врахована площа господарської будівлі гаража, тому при проведені поточної інвентаризація згаданого житлового будинку загальну площу будинку змінено з 506,70 кв.м. на 484,40 кв.м. (а.с. 25)

31.08.2017 р. державним реєстратором зареєстровано заяву та внесено зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності із занесенням відомостей про фактичну площу нерухомого майна позивача - житлового будинку по АДРЕСА_2 (а.с.26).

Вважаючи невірним розрахунок податку на нерухоме майно, та суму відображену в податковому повідомленні-рішенні позивач 13.09.2017 року на адресу відповідача направив заяву про перерахунок податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

26.09.2017 року відповідач листом вих.№581/Б/24-13-13-02-19 відмовив позивачу у проведенні перерахунку суми податку, мотивуючи це тим, що наданий позивачем витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності для врахування при перерахунку податку, свідчить про зміну площі житлового будинку (484,40 кв.м.) 13.08.2017р., а податок на нерухоме майно з об'єктів житлової нерухомості сплачується фізичними особами у 2017 році за 2016 рік, а тому нарахований податок у сумі 25550,28 грн. за площу житлового будинку 506,7 кв.м.

Також вказаним листом позивача було одночасно повідомлено, що згідно наданих ним оригіналів та копій документів внесено зміни до бази даних ІТС «Податковий блок», які будуть враховані при перерахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік у 2018 році (а.с.14).

Враховуючи зазначене, позивач звернулася до суду.

До вказаних правовідносин слід застосувати такі положення закону.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (п. 8.3 ст. 8 ПК України).

Згідно з пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно.

Відповідно до пп. 12.3.1 п. 12.3 ст. 12 ПК України встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп. 12.3.2 п. 12.3 ст. 12 ПК України).

Статтею 266 ПК України врегульовано питання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпункт 266.1.1 п. 266.1, пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України визначають, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, а об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

В розумінні наведених вище норм, позивач являється платником податків, як власник об'єктів житлової та нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 статті 263 ПК України базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.4.1 п.266.4 ст. 266 ПК України передбачено пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у вигляді зменшення бази оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку: … б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів.

Згідно з пп. 266.6.1 п. 266.1ст.266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Так, пп. 266.7.1. п. 266.7 ст. 266 ПК України визначено що, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: …б) за наявності у власності платника податку більше одного об'єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об'єктів зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку.

Згідно з пп. 266.5.1 п. 266.5 ст.266 ПК України (в редакції Закону України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", яка діяла з 1 січня до 31 грудня 2016 року) ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до п.п. ґ п.266.7.2 п.266..7 ст.266 ПК України за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку).

Підпунктом 266.7.2. п. 266.2 ст.266 ПК України передбачено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Як встановлено судом, відповідач сформував податкове повідомлення рішення від 27.06.2017 року № 10164-13, яким позивачу визначив податкове зобов'язання за платежем (податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості) за 2016 рік у сумі 25550,28 грн. за житловий будинок розташований за адресою АДРЕСА_2, використавши при розрахунку загальну площу будинку 506,70 кв.м.

На думку суду, формуючи спірне податкове повідомлення-рішення і відображення в ньому спірної суми податку, відповідач на час прийняття цього рішення діяв у спосіб і в межах визначених ПК України.

Однак, подальші дії, які виразились у надісланні позивачу листа-відмови в задоволенні заяви про перерахунок податку, та бездіяльність, яка виразилась у невідкликані (скасуванні) спірного податкового повідомлення рішення є такими, що суперечать вимогам податкового законодавства.

Так у згаданих правовідносинах законодавець визначив чіткі норми (правила поведінки), як має діяти відповідач при зверненні платника податків у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку.

Відповідно до пп.266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України, у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Як встановлено судом, та не заперечувалось в ході судового розгляду відповідачем, позивач виявивши розбіжності звернувся до податкового органу про перерахунок сум податку надавши при цьому оригінали та копії документів, які спростовували наявну у власності позивача площу будинку в розмірі 506,70 кв.м.

При цьому, на час звернення до контролюючого органу відповідні відомості про площу будинку в розмірі 484,40 кв.м. були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, однак відповідач самоусунувся від виконання покладених на нього обов'язків визначених нормами пп.266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України, не провівши перерахунок сум податків, не відкликав (скасував) податкове повідомлення-рішення та не виніс нове податкове повідомлення-рішення розраховане відповідно до рішення №58/3-2016 від 29.01.2016р. Заставнівської міської ради (а.с.37) та наявних площ нерухомості.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення форми «Ф» від 27.06.2017 року № 10164-13 про визначення суми податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості за 2016 рік в сумі 25550,28 грн.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що при вирішенні цього спору судом не проводився перерахунок податку на нерухоме майно з урахуванням рішення №58/3-2016 від 29.01.2016р. Заставнівської міської ради, за для часткового задоволення позову (скасування в частині суми 25000,00 грн. та 0,1%=506,7 кв.м. - 484,40 кв.м.), оскільки в силу пп.266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове рішення-повідомлення вважається відкликаним (скасованим). При цьому відповідач з урахуванням цього рішення суду, та набрання ним законної сили, не позбавлений права здійснити розрахунок та винести нове податкове повідомлення-рішення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, суд присуджує документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області на користь ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 11, 71, 76, 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 27.06.2017 року № 10164-13.

3.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної фіскальної служби у Чернівецькій області на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок ) грн., які були сплачені згідно квитанції № 55 від 27 жовтня 2017 року.

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Боднарюк О.В.

Постанова в повному обсязі складена 22 листопада 2017 р.