Справа № 820/3792/17
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
14 листопада 2017 р. № 820/3792/17
Харківський окружний адміністративний суд

в складі головуючого судді Білової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ділбаряна А.О.,

за участю позивача Сторожика Ю.Ю., представника відповідача Безверхої Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Міністерство соціальної політики України, про визнання бездіяльності та дій незаконними, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського міського центру зайнятості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Міністерство соціальної політики України, в якому, з урахуванням виправленої позивачем помилки, просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність Харківського міського центру зайнятості під час прийому 22 серпня 2017 року у проведенні професійної орієнтації позивача, що полягає у комплексі взаємопов`язаних економічних, соціальних, медичних, психологічних і педагогічних заходів, спрямованих на активізацію процесу його професійного самовизначення та реалізацію його здатності до праці, виявлення його здібностей, інтересів, можливостей та інших чинників, що впливають на вибір або зміну професії та виду трудової діяльності;

- визнати незаконною бездіяльність Харківського міського центру зайнятості під час прийому 22 серпня 2017 року у здійсненні професійного інформування, що повинне було полягати у наданні позивачеві відомостей про трудову діяльність та її роль у його професійному самовизначенні, інформації про стан ринку праці, зміст та перспективи розвитку сучасних професій і вимоги до особи, форми та умови оволодіння професіями, можливості професійно-кваліфікаційного і кар`єрного зростання, що мало сприяти позивачеві у формуванні професійних інтересів, намірів та мотивації щодо обрання або зміни виду трудової діяльності, професії, кваліфікації, роботи;

- визнати незаконною бездіяльність Харківського міського центру зайнятості під час прийому 22 серпня 2017 року у проведенні професійного консультування, яке повинно було спрямуватися на оптимізацію професійного самовизначення позивача на основі виявлення його індивідуально-психологічних характеристик, особливостей життєвих ситуацій, професійних інтересів, нахилів, стану здоров`я та з урахуванням потреби ринку праці;

- визнати незаконною бездіяльність Харківського міського центру зайнятості під час прийому 22 серпня 2017 року у не проведенні зі позивачем професійного відбору, що полягає у встановленні його відповідності вимогам, які визначені для конкретних видів професійної діяльності та посад;

- визнати дії Харківського міського центру зайнятості у фальсифікації корінця направлення на працевлаштування № 0066001 від 22.08.2017, які полягають у видаленні межі під графою відмовлено в прийнятті на роботу, робоче місце зайняте з "___"_____р. незаконними;

- визнати незаконними дії Харківського міського центру зайнятості у направленні позивача на непідходящу роботу за вакансією Гардеробник, по якій позивач не відповідає вимогам за станом здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час прийому 22.08.2017 відповідач без врахування стану здоров`я позивача направив його на непідходящу для позивача роботу. Позивач вважає, що відповідач не провів з ним усіх передбачених законом дій для підбору належного місця роботи для позивача та не надав тих соціальних послуг, які мав надати згідно його компетенції.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та надав письмові заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на те, що відповідач діяв в межах його повноважень та на підставі чинного законодавства. Також представник відповідача зазначила, що позивач неодноразово перебував на обліку в службі зайнятості як безробітний 2002-2003 рр., 2004 р., 2006-2015 рр. та знову звернувся до відповідача 27.09.2016 з відповідною заявою. Відповідачем вбули вжиті усі можливі дії щодо сприяння працевлаштування позивача.

Позивач, ОСОБА_1 , в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Харківського міського центру зайнятості Безверха Г.І. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись та обставини, викладені у запереченнях.

Представник третьої особи - Міністерства соціальної політики України в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань не надав.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Позивач неодноразово перебував на обліку в службі зайнятості як безробітний (2002- 2003 рр., 2004 р., 2006 - 2015 рр.).

27.09.2016 ОСОБА_1 повторно звернувся до директора Харківського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного відповідно до Закону України Про зайнятість населення та Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198, де був зареєстрований з відкриття персональної картки №00052.

Наказом директора Харківського міського центру зайнятості від 27.09.2016 року №НТ160927 ОСОБА_1 надано статус безробітного з 27.09.2016 року.

Судом встановлено, що черговий прийом позивача до спеціаліста Харківського міського центру зайнятості було призначено на 28.08.2017 р. на 14.30 годину, фактично позивач прибув до центру зайнятості 22.08.2017 о 15.40. (а.с.53)

Під час прийому позивача 22.08.2017 фахівцем Харківського міського центру зайнятості внесено в додаток №1 до персональної картки позивача запис, що роботу підібрано, за згодою особи видано направлення на вакансію «гардеробник» у школі № 154. Від підпису позивач відмовився.

Вважаючи дане направлення таким, що видане на непідходящу роботу, за свідомо сфальсифікованою формою, а також, що відповідач не надав йому соціальних послуг з професійної орієнтації, професійного інформування та професійного консультування під час прийому 22.08.2017, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 43 Конституції України, Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначає Закон України "Про зайнятість населення".

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи; вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа; працевлаштування - комплекс правових, економічних та організаційних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації права особи на працю.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про зайнятість населення" Держава гарантує у сфері зайнятості:

1) вільне обрання місця застосування праці та виду діяльності, вільний вибір або зміну професії;

2) одержання заробітної плати (винагороди) відповідно до законодавства;

3) професійну орієнтацію з метою самовизначення та реалізації здатності особи до праці;

4) професійне навчання відповідно до здібностей та з урахуванням потреб ринку праці;

5) підтвердження результатів неформального професійного навчання осіб за робітничими професіями;

6) безоплатне сприяння у працевлаштуванні, обранні підходящої роботи та одержанні інформації про ситуацію на ринку праці та перспективи його розвитку;

7) соціальний захист у разі настання безробіття;

8) захист від дискримінації у сфері зайнятості, необґрунтованої відмови у найманні на роботу і незаконного звільнення;

9) додаткове сприяння у працевлаштуванні окремих категорій громадян.

Згідно ч. 2 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні зобов`язані: 1) самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; 2) відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; 3) дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов`язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення; 4) інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Отже, аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок, що статус безробітного крім надання комплексу прав на отримання безоплатного сприяння у працевлаштуванні, безумовно покладає на особу, яка отримала такий статус, і певні обов`язки, пов`язані з готовністю та здатністю приступити до роботи. Також функції уповноважених органів (центрів зайнятості) полягають саме у сприянні безробітним в пошуку роботи, а не у перебиранні обов`язків з професійного самовизначення, професійної орієнтації з безробітного на державний орган.

Згідно зі ст. 32 цього Закону, професійна орієнтація населення - комплекс взаємопов`язаних економічних, соціальних, медичних, психологічних і педагогічних заходів, спрямованих на активізацію процесу професійного самовизначення та реалізацію здатності до праці особи, виявлення її здібностей, інтересів, можливостей та інших чинників, що впливають на вибір або зміну професії та виду трудової діяльності.

Професійна орієнтація населення здійснюється навчальними закладами, закладами охорони здоров`я, реабілітаційними установами, медико-соціальними експертними комісіями, територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центрами професійної орієнтації населення, молодіжними центрами праці, військкоматами, установами виконання покарань, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, що надають послуги з професійної орієнтації.

Статтею 33 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що професійна орієнтація осіб, які звернулися до територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснюється шляхом: 1) професійного інформування, що полягає у наданні відомостей про трудову діяльність та її роль у професійному самовизначенні особи, інформації про стан ринку праці, зміст та перспективи розвитку сучасних професій і вимоги до особи, форми та умови оволодіння професіями, можливості професійно-кваліфікаційного і кар`єрного зростання, що сприятиме формуванню професійних інтересів, намірів та мотивації особи щодо обрання або зміни виду трудової діяльності, професії, кваліфікації, роботи; 2) професійного консультування, спрямованого на оптимізацію професійного самовизначення особи на основі виявлення її індивідуально-психологічних характеристик, особливостей життєвих ситуацій, професійних інтересів, нахилів, стану здоров`я та з урахуванням потреби ринку праці; 3) проведення професійного відбору, що полягає у встановленні відповідності особи вимогам, які визначені для конкретних видів професійної діяльності та посад. Порядок надання послуг з професійної орієнтації осіб затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціальної політики.

Судом встановлено, що під час прийому позивача 22.08.2017, фахівцем Харківського міського центру зайнятості Верховською, були переглянуті наступні вакансії - соціолог, викладач соціології, асистент викладача соціології, документознавець, архівіст - станом на 22.07.2017 відсутні. Також позивачу було надано інформацію про наявність двох актуальних вакансій на посаду машиніст із прання та ремонту спецодягу військова частина НОМЕР_1 (роботодавець відмовив у прийнятті на роботу) та гардеробник Загальноосвітня школа № 154 в вимогах до кандидата було зазначено: працювати з 7.00 до 16.00 год., відповідальність за зберігання речей. В телефонному режимі було з`ясовано, що вакансія актуальна, не потребує спеціальної підготовки або перепідготовки, не має вимог до освіти, а також медичних протипоказань, таким чином після узгодження з роботодавцем видано направлення на працевлаштування.

Судом встановлено, що позивач відмовився ставити особистий підпис у додатку № 1 до персональної картки №00052.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення" підходящою для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний. Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість роботи за професією (спеціальністю), кваліфікація, досвід, тривалість безробіття, а також потреба ринку праці. У разі коли неможливо надати безробітному роботу за професією протягом шести місяців з дня перебування на обліку в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, йому пропонується підходяща робота з урахуванням здібностей, стану здоров`я і професійного досвіду, доступних для нього видів навчання та потреби ринку праці. Для громадян, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) понад 12 місяців, підходящою вважається робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за здобутими раніше професіями (спеціальностями) може вважатися підходящою за умови попереднього підвищення кваліфікації з урахуванням потреби ринку праці.

Згідно ч. 8 ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення" підходящою для безробітного не може вважатися робота, якщо: місце роботи розташовано за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці (в тому числі якщо на запропонованому місці роботи порушуються встановлені законом строки виплати заробітної плати); умови праці на запропонованому місці роботи не відповідають стану здоров`я громадянина, підтвердженому медичною довідкою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має повну вишу освіту за спеціальністю Соціологія, здобув кваліфікацію соціолога, а також має базову вищу освіту за напрямом підготовки Право, здобув кваліфікацію бакалавр права.

Згідно медичної довідки № 265 від 30.01.2015, позивачу не рекомендована праця, пов`язана з підйомом вантажів біліше 5 кг, довготривале перебування на ногах, переохолодження, психоемоційні навантаження постійно.

Як зазначила в поясненнях представник відповідача, під час прийому позивача 22.08.2017 спеціалістом з працевлаштування бралися до уваги рекомендації до умов праці, зазначені у вказаній довідці.

Суд зазначає, що позивач за направленням від 22.08.2017 відвідав роботодавця для з`ясування можливості свого працевлаштування, що свідчить про те, що сам позивач, отримавши дане направлення, не вважав таку роботу непідходящою. Його посилання в наданих в судовому засіданні поясненнях на неприйнятні умови праці у школі є безпідставними, оскільки праця гардеробника не пов`язана з роботою поза приміщенням, отже не може вважатися такою, що пов`язана з переохолодженнями, підйом ваги понад 5 кг не був обумовлений заявкою працедавця, а посилання на постійні психоемоційні навантаження при роботі з дітьми не є обґрунтованим, оскільки робота в гардеробі не є виховною або педагогічною працею з дітьми. Крім того, довготривале перебування на ногах не відповідає умовам роботи гардеробника, який приймає та видає речі двічі на день на початку та в кінці занять.

Також суд зазначає, що умови праці достеменно можуть бути визначені тільки за конкретною посадою під час переговорів між робітником та роботодавцем, що і відбулося при з`ясуванні можливості працевлаштування позивача.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не надано жодних доказів того, що відповідач видав йому направлення на свідомо непідходящу для нього роботу, отже зазначені позовні вимоги про визнання незаконними дій Харківського міського центру зайнятості у направленні позивача на непідходящу роботу за вакансією Гардеробник, по якій позивач не відповідає вимогам за станом здоров`я, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо визнання дії Харківського міського центру зайнятості у фальсифікації корінця направлення на працевлаштування № 0066001 від 22.08.2017, які полягають у видаленні межі під графою відмовлено в прийнятті на роботу, робоче місце зайняте з "___"_____р. незаконними, суд зазначає, що відсутність такої лінії не змінила змісту такого корінця та не порушила права позивача, оскільки це не призвело до неможливості внести відомості роботодавцем щодо причин відмови в працевлаштуванні.

Щодо твердження позивача, що Харківський міський центр зайнятості скрив від нього інформацію про наявну в Харківському міському центрі зайнятості вакантну посаду юрисконсульта, яка в травні 2017 року була закрита, судом встановлено наступне.

Як вбачається з письмових заперечень проти позову представника відповідача, у Харківському міському центрі зайнятості працює інформаційно-довідковий сектор самостійного пошуку роботи на першому поверсі, у якому перед відвідуванням фахівця безробітний може ознайомитись з усіма наявними вакантними посадами та надати пропозицію по їх спільному опрацюванню. Вакантна посада провідного юрисконсульта Харківського міського центру зайнятості внесена до бази даних міського центру зайнятості 17.05.2017 року.

Вакансія провідного юрисконсульта Харківського міського центру зайнятості не опрацьовувалась, так як при автоматичному пошуку за критеріями підходящої для ОСОБА_1 роботи вона не визначилась. Так, відповідно до вимог роботодавця, освітній рівень мав бути не нижче вищої освіти, освітньо-кваліфікаційний рівень - магістр, спеціаліст.

Оскільки при пропонуванні підходящої роботи враховуються всі вимоги роботодавця, освітньо-кваліфікаційний рівень ОСОБА_1 (юрист,бакалавр), внесений в базу даних Харківського міського центру зайнятості, не відповідав вимогам.

На підставі вищевикладеного, факт приховування від ОСОБА_1 інформації про наявну вакантну посаду провідного юрисконсульта Харківського міського центру зайнятості не знайшов підтвердження в ході розгляду справи.

Також в ході судового розгляду справи встановлено, що під час прийому 22.08.2017 ОСОБА_1 не було запропоновано відвідати спеціаліста з профорієнтації, оскільки позивач неодноразово такого спеціаліста відвідував, а також відвідував профконсультаційні семінари.

Щодо посилання Позивача на положення ч. 1 ст. 32 Закону України Про зайнятість населення, яким передбачено, що професійна орієнтація населення - це комплекс взаємопов`язаних економічних, соціальних, медичних, психологічних і педагогічних заходів, спрямованих на активізацію процесу професійного самовизначення та реалізацію здатності до праці особи, виявлення її здібностей, інтересів, можливостей та інших, що впливають на вибір або зміну професії та види трудової діяльності, проте у своєму адміністративному позові наголошує на розгляді кожного заходу окремо.

Суд зазначає, що відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України Про зайнятість населення професійна орієнтація осіб, які звернулися до територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснюється шляхом: професійного інформування, що полягає у наданні відомостей про трудову діяльність та її роль у професійному самовизначенні особи, інформації про стан ринку праці, зміст та перспективи розвитку сучасних професій і вимоги до особи, форми та умови оволодіння професіями, можливості професійно-кваліфікаційного і кар`єрного зростання, що сприятиме формуванню професійних інтересів, намірів та мотивації особи щодо обрання або зміни виду трудової діяльності, професії, кваліфікації, роботи; професійного консультування, спрямованого на оптимізацію професійного самовизначення особи на основі виявлення її індивідуально-психологічних характеристик, особливостей життєвих ситуацій, професійних інтересів, нахилів, стану здоров`я та з урахуванням потреби ринку праці; проведення професійного відбору, що полягає у встановленні відповідності особи вимогам, які визначені для конкретних видів професійної діяльності та посад.

Згідно ч.1 ст. 34 Закону України Про зайнятість населення професійне навчання - набуття та удосконалення професійних знать, умінь та навичок особою відповідно до її покликання і здібностей, що забезпечує відповідний рівень професійної кваліфікації для професійної діяльності та конкурентоспроможності на ринку праці.

З даних персональної картки ОСОБА_1 , вбачається, що йому неодноразово пропонувалось відвідати спеціаліста з профорієнтації.

Судом встановлено, що Харківським міським центром зайнятості систематично 27.09.16, 29.09.2016, 04.10.2016, 21.10.2016, 02.11.2016, 18.11.2016, 25.11.2016, 02.12.2016, 09.12.2016, 30.12.2016, 03.01.2017, 11.01.2017, 20.01.2017, 01.02.2017, 07.02.2017, 13.02.2017, 21.02.2017, 01.03.2017, 10.03.2017, 28.03.2017, 07.04.2017, 10.04.2017, 20.04.2017, 26.04.2017, 07.05.2017, 18.05.2017, 01.06.2017, 08.06.2017, 09.06.2017, 15.06.2017, 21.06.2017, 22.06.2017, 27.06.2017, 22.06.2017, 23.06.2017, 30.06.2017, 03.07.2017, 04.07.2017, 11.07.2017, 12.07.2017, 18.07.2017, 24.07.2017, 03.08.2017, 07.08.2017, 11.08.2017, 18.08.2017, 22.08.2017, 28.08.2017, 30.08.2017, 01.09.2017, 11.09.2017, 21.09.2017, 01.09.2017, 21.08.2017, 22.09.2017, 28.09.2017, 04.10.2017, 10.10.2017, 20.10.2017 здійснювався пошук підходящої роботи для позивача шляхом "перегляду та опрацюванням вакансій, які заявлені роботодавцями", проводилося професійне консультування, здійснювалося професійне інформування, проводилася професійна орієнтація позивача, що підтверджується інформацією щодо відвідування центру зайнятості (а.с.30-59).

Встановлено, що позивач неодноразово отримав індивідуальні профконсультації, відвідував профконсультаційні семінари Техніка пошуку роботи. Використання джерел інформації про вакансії, Техніка пошуку роботи. Підготовка резюме, Техніка пошуку роботи. Співбесіда з роботодавцем, Оволодій новою професією та інші. Також провідними фахівцями пропонувалось Позивачу пройти профдіагностичне тестування для визначення навичок, покликання, здібностей.

Щодо посилань позивача у адміністративному позові на п. 8) ч.1 ст. 22 Закону України Про зайнятість населення, п.9) ч. 1 ст. 22 Закону України Про зайнятість населення, то ОСОБА_1 , як вбачається з його персональної картки, було проведено профорієнтацію неодноразово.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 6 Закону України Про зайнятість населення реалізація права на вибір місця, виду діяльності та роду занять здійснюється шляхом самостійного забезпечення особою своєї зайнятості чи звернення з метою працевлаштування до роботодавця або за сприяння центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, чи суб`єкта господарювання, який надає послуги з посередництва у працевлаштуванні.

Для осіб, які не мають професії (спеціальності) і вперше шукають роботу, підходящою вважається така, що потребує первинної професійної підготовки, зокрема безпосередньо на робочому місці, а для осіб, які бажають відновити трудову діяльність після перерви тривалістю, що перевищує шість місяців, підходящою вважається робота за професією останнього місця роботи або робота з проходженням попередньої перепідготовки за новою професією (спеціальністю) за направленням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Згідно до п. 19 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198 для осіб, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) більш як 12 місяців, підходящою є робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за попередньо здобутими професіями (спеціальностями може бути підходящою за умови підвищення кваліфікації за направленням центру зайнятості з урахуванням потреби ринку праці. Для осіб, які бажають відновити труд о в;, діяльність після тривалої (більш як 12 місяців) перерви (крім осіб, яким до досягнення встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсійного віку залишилося два і менше роки), підходящою роботою також є участь у громадських та інших роботах тимчасового характеру, які відповідають їх освіті, професії (спеціальності), професійному досвіду, зокрема за спорідненими професіями.

Тому, твердження ОСОБА_1 про те, що Харківський міський центр зайнятості допустив протиправну бездіяльність, не надавши йому всього комплексу соціальних послуг з професійної орієнтації, професійного інформування та професійного консультування саме під час прийому 22.08.2017, на думку суду, є хибними, не заснованими на фактичних обставинах справи.

З огляду на зазначене, позовні вимоги про визнання бездіяльності відповідача протиправною не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд зазначає, що прийом ОСОБА_1 22.08.2017 здійснювався в межах повноважень відповідача відповідно до вимог Закону України Про зайнятість населення, та дії відповідача були законними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій та недопущення протиправної бездіяльності під час прийому позивача 22.08.2017. При цьому вимоги позивача є непідтвердженими зібраними по справі доказами, через що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 8-14, 17, 50, 70, 71, 86, 94, 159, 160-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Міністерство соціальної політики України, про визнання бездіяльності та дій незаконними відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текси постанови виготовлено 20 листопада 2017 року.

Суддя Білова О.В.