Справа № 381/3090/17
Суддя: Пилипенко О.Є.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 381/3090/17 Головуючий у 1-й інстанції: Чернишова Є.Ю. Суддя-доповідач: Пилипенко О.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

23 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,

при секретарі - Грабовській Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання призначити пенсію, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними дій та зобов'язання призначити пенсію, в якому просив визнати протиправним рішення № 45 від 24.05.2017 року Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про відмову у призначенні, ОСОБА_2, пенсії зі зменшенням пенсійного віку, зобов'язавши Фастівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити позивачу, як особі яка є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 22.05.2017 року.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2017 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилався на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2017 року - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 вичерпані всі можливості в отриманні фактів та документів, необхідних для пред'явлення до пенсійного фонду при призначенні пенсії згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і в повному обсязі наданий позивачем перелік документальних підтверджень роботи в зоні радіологічного забруднення відповідає вимогам вищезазначеного закону, а тому відсутні будь-які правові підстави для відмови позивачу в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку у зв'язку з не підтвердженням ним факту роботи (не зазначенням населеного пункту чи об'єкту) в зоні відчуження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено колегією суддів, ОСОБА_2 18 березня 1993 року було видано посвідчення 3-ї категорії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Відповідно до розподілу та табелів використання робочого часу ОСОБА_2 працював в квітні, травні, червні, липні, серпні та вересні 1988 року та отримував 2-х кратну надбавку за роботу у 30 кілометровій зоні Чорнобильської АЕС (а.с.15-27).

Як вбачається з наказу №7-к від 11.01.1988 року будівельного управління №145 ОСОБА_2 направлявся у 30 кілометрову зону ліквідації аварії на ЧАЕС на ділянки Чернігів-Янов, зокрема путьових робіт, постів ЕЦ на ст. Посудово, Пересадочна та ін. з 28 січня 1988 на строк до закінчення будівництва (а.с.28-29).

Згідно довідки ОСОБА_2 за період роботи ліквідації аварії на ЧАЕС по місцю основної роботи в Фастівському Будівельному управлінні №145 виплачувалася додаткова заробітна плата в підвищеному розмірі (а.с.30).

По досягненню 55 років ОСОБА_2 звернувся до відповідача з приводу призначення йому пільгової пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Проте, рішенням № 45 від 24 травня 2017 року йому відмовлено у призначенні вказаної пенсії, посилаючись на те, що відповідно до табелів використання робочого часу форми №Т-42 тс за квітень - вересень 1988 року, таблиць розподілу форми №Т - 3 кп за квітень - вересень 1988 року та акту ГУ ПФУ у Київській області про результати звірки відомостей, поданих для обчислення пенсії, з первинними документами №583/01 ОСОБА_2 працював в квітні, травні, червні, липні, серпні та вересні 1988 року та отримував 2-х кратну надбавку за роботу у 30 кілометровій зоні Чорнобильської АЕС. В наданих заявником документах не зазначено населений пункт чи об'єкт, де проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Інших документів, які б підтвердили місце перебування заявника в зоні відчуження надані не були.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно п.1 ч. 1 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до п.п.5 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи - документи, які засвідчують особливий статус особи:

- посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи;

- довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Так, з наказу №7-к від 11.01.1988 року будівельного управління №145 ОСОБА_2 направлявся у 30 кілометрову зону ліквідації аварії на ЧАЕС на ділянки Чернігів-Янов, зокрема путьових робіт, постів ЕЦ на ст. Посудово, Пересадочна та ін. з 28 січня 1988 на строк до закінчення будівництва, що і було підставою для видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1988 році, оскільки відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Факт ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, підтверджується також табелями використання робочого часу, відповідно до яких, ОСОБА_2 працював в квітні, травні, червні, липні, серпні та вересні 1988 року та отримував 2-х кратну надбавку за роботу у 30 кілометровій зоні Чорнобильської АЕС.

Окрім того, як правомірно зазначено судом першої інстанції, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Наявність у позивача вищезазначеного посвідчення, є достатнім підтвердженням того, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році.

Аналогічний висновок наведено Верховним Судом України у постанові від 21 листопада 2006 року у справі 21-1048во06.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам. В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - залишити без задоволення, а постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2017 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 1832, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - залишити без задоволення.

Постанову Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2017 року - без змін.

Дана ухвала, відповідно до ч. 10 ст. 1832, ст. 254 КАС України, є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту постановлення.

Головуючий суддя О.Є.Пилипенко

Судді Я.Б. Глущенко

С.Б. Шелест