Справа № 826/12630/16
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 серпня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального права та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги. Свої вимоги апелянт обґрунтовує незаконністю податкового повідомлення-рішення ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м.Києві від 26 квітня 2016 року №2143-1305.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач являється власником нежилого приміщення АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 28 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрованим в реєстрі за №з-4048.

02 грудня 1993 року ОСОБА_2 зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_1 та з 01 січня 2012 року перебуває на спрощеній системі оподаткування згідно свідоцтва платника єдиного податку серій НОМЕР_2 за видами господарської діяльності: роздрібна торгівля взуттям та шкіряними виробами, роздрібна торгівля одягом.

26 квітня 2016 року ДПІ у Солом'янському району ГУ ДФС у м.Києві прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №2143-1305, яким згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України та відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 8468,88 грн. з граничним строком сплати 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що обов'язок по сплаті земельного податку у власника нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку за частину земельної ділянки, що знаходиться під таким нежилим приміщенням, виникає у нього з моменту державної реєстрації права власності на такий об'єкт нерухомості та виключно щодо сформованої у встановленому законом порядку земельної ділянки та матеріали справи не містять доказів використання позивачем земельної ділянки площею 37,99 кв.м для ведення господарської діяльності, а відтак позивач не звільняється від сплати земельного податку у зв'язку з перебуванням на спрощеній системі оподаткування.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З 2015 року плату за землю віднесено до місцевих податків.

У відповідності до пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Підпунктом 12.3.5 п.12.3 ст.12 ПК України встановлено, що у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Відповідно до п.269.1 ст.269 платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно п.270.1 ст.270 ПК України об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

База оподаткування земельним податком встановлюється ст.271 ПК України, згідно п.271.1 якої базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Пунктом 271.2 ст.271 ПК України передбачено, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно п.286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому у нового власника виникло право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою (п.287.1 ст.287 ПК України).

Згідно п.287.2 ст.287 ПК України облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться щороку до 1 травня.

Пунктом 287.5 вказаної статті встановлено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

В силу вимог п.287.8 ст.287 ПК України власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що фізична особа - власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно та зобов'язаний сплачувати до бюджету податок за площі під такими приміщеннями з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач являється власником нежилого приміщення АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 28 серпня 2007 року. При цьому, позивачем не заперечується факт належності їй зазначеного нежилого приміщення.

Верховний Суд України у своїй постанові від 07 липня 2015 року у справі №826/12388/13-а за позовом ОСОБА_4 до ДПІ у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення дійшов висновку, що незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п.5.2 ст.5 ПК, обов'язок зі сплати земельного податку виник у ОСОБА_4 з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

У відповідності до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Пунктом 289.1 ст.289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Відповідно до п.289.2 ст.289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І : 100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін не перевищує 100 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 100.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

З системного аналізу викладеного вбачається, що для визначення розміру податку використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель.

Згідно пп.14 п.24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, нормативна грошова оцінка це значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у пункті 24, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку.

З наданої до суду апеляційної інстанції копії витягу з технічної документації від 14 березня 2008 року №Ю-18569/2008 про нормативну грошову оцінку частини земельної ділянки (кадастровий НОМЕР_3), виданого КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» ОСОБА_2, вбачається, що місце розташування земельної ділянки: АДРЕСА_1 функціональне використання: землі комерційного використання, площа частини земельної ділянки становить 37,99 кв.м (підстава: технічний звіт по встановленню зовнішніх меж землекористування), економіко-планувальна зона - зона №110, базова вартість 1 кв.м землі - 659,72 грн./кв.м, коефіцієнт на функціональне використання землі - 2,50, локальні коефіцієнти на місцезнаходження земельної ділянки у межах економіко-планувальної зони - 1,20 (в зоні пішоходної доступності громадських центрів), 1,20 (в зоні магістралей підвищеного містоформуючого значення), узагальнюючий локальний коефіцієнт - 1,44 (1,20х1,20), коефіцієнт індексації грошової оцінки - 1,028, нормативна грошова оцінка частини земельної ділянки становить 92752,27 грн.

Рішенням Київської міської ради від 03 липня 2014 року №23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва» (введено в дію з 01 липня 2015 року) затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м.Києва у складі, зокрема, нормативної грошової оцінки земель м.Києва, відповідно до якої вартість 1 кв.м території економіко-планувальної зони №110 з коефіцієнтом 1 становить 1153,25 грн., землі комерційного використання мають коефіцієнт 2,50 та вартість 1 кв.м території економіко-планувальної зони №110 з коефіцієнтом 2,50 становить 2883,13 грн. Зазначене рішення використовувалось податковим органом при нарахуванні позивачу земельного податку.

Згідно з додатком 5 до рішення Київської міської ради від 26 липня 2007 року №43/1877 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва та Порядку її визначення» значення узагальнюючого коефіцієнта не повинно бути нижче 0,50 і вище 1,50.

Окрім того, листом Державного агентства земельних ресурсів України від 14 січня 2015 року №6-28-0.22-215/2-15 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель» на виконання п.289.3 ст.289 Податкового кодексу України повідомлено, що за інформацією Державної служби статистики України, індекс споживчих цін за 2014 рік становив 124,9%. Враховуючи це, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, розрахований відповідно до пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України, станом на 1 січня 2015 року становить 1,249.

Відповідно до листа Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 11 січня 2016 року №6-28-0.22-201/2-16 за інформацією Державної служби статистики України, індекс споживчих цін за 2015 рік становив 143,3 %. Враховуючи це, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, розрахований відповідно до п.289.2 ст.289 ПК України, станом на 1 січня 2016 року становить 1,433.

Пунктом п.5.6 Положення про плату за землю, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28 січня 2015 року №58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року №242/5629» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено (крім комунальної власності), встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі, визначеному пунктами 5.3 - 5.5 цього Положення.

З урахуванням вищенаведеного, контролюючим органом нараховано земельний податок в розмірі 8468,88 грн. на підставі витягу з технічної документації від 14 березня 2008 року №Ю-18569/2008, виходячи з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної рішенням Київської міської ради від 03 липня 2014 року №23/23 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва», з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого Податковим кодексом України.

Посилання апелянта на відсутність у матеріалах справи під час ухвалення постанови суду першої інстанції витягу з технічної документації №Ю-18569/2008 про нормативну грошову оцінку частини земельної ділянки (кадастровий НОМЕР_3) не спростовує встановленого колегією суддів факту нарахування позивачу земельного податку на підставі відповідного витягу з технічної документації від 14 березня 2008 року №Ю-18569/2008.

09 червня 2016 року між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м.Києва» та ОСОБА_2 укладено договір №170/902 про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, за умовами якого підприємство забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будинку пропорційно до займаної орендарем/власником площі приміщення, яка становить 74,70 кв.м та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також утримання прибудинкової території, а орендар/власник бере участь у витратах підприємства на виконання вказаних робіт, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих підприємством за цим договором (п.1.1 договору).

В той же час, умови наведеного договору не визначають КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м.Києва» власником чи користувачем відповідної земельної ділянки або нежилого приміщення АДРЕСА_1 та не встановлюють обов'язок останнього зі сплати земельного податку, який законодавчо покладено на позивача, що є власником вказаного нежилого приміщення та користувачем земельної ділянки під належним їй на праві власності нежитловим приміщенням, а отже і платником податку.

Відповідно до п.291.3 ст.291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно п.291.2 ст.291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 269.2 ст. 269 ПК України передбачено, що особливості справляння земельного податку суб'єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Відповідно до пп.4 п.297.1 ст.297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів, зокрема, податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

В той же час, матеріали справи не містять доказів використання ОСОБА_2 земельної ділянки площею 37,99 кв.м для ведення господарської діяльності, а тому позивач, як фізична особа-підприємець - платник єдиного податку (друга група), не звільняється від сплати земельного податку у зв'язку з перебуванням на спрощеній системі оподаткування.

За таких обставин, спірне податкове повідомлення-рішення від 26 квітня 2016 року №2143-1305 прийняте контролюючим органом на підставі даних державного земельного кадастру у передбачений законодавством термін, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 23 листопада 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук