Справа № 357/9228/17
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/9228/17 Головуючий у 1-й інстанції: Бондаренко О.В.
Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області у призначенні одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності та зобов'язання відповідача призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.

Сторони до судового засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач в період з 15.08.2004 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ. З 07.11.2015 року був прийнятий на службу до Національної поліції України, а з 31.12.2015 року звільнений зі служби згідно наказу № 84 о/с.

Згідно свідоцтва про хворобу №338/№В від 23.12.2015 року (а.с.9), виданим військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Київській області», захворювання позивача, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно копії виписки з акту огляду МСЕК серії АВ №0198319 (а.с. 10), позивачу з 16.03.2016 року встановлено другу групу інвалідності на строк до 01.04.2019 року, в наслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в ОВС.

З копії довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0007382 (а.с.11) вбачається, що у позивача ступінь втрати професійної працездатності у відсотках становить 70 %.

07.02.2017 року позивач звернувся з заявою про виплату одноразової грошової допомоги до ГУ НП в Київській області ( а.с.12), однак листом від 20.02.2017 року № 29/Х-112 (а.с.13), ГУ НП в Київській області позивача повідомлено, що до Закону України «Про національну поліцію» не внесені зміни щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності яких стало захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому вирішити питання про призначення йому цієї допомоги немає правових підстав.

Не погоджуючись з вищевикладеним, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580).

Відповідно до ч. 1 ст. 97 Закону №580 одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 2 ст. 97 Закону №580).

Відповідно до частини першої статті 99 Закону №580, розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на час виплати такої допомоги:

4) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності:

а) I групи - 120 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;

б)II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб;

в) III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського визначений Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, які затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 (далі Порядок №4, в редакції на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до п. 5 розділу І Порядку №4 значення термінів, що визначають випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського:

1) під час виконання службових обов'язків (пункти 1, 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов'язаний з виконанням поліцейським службових обов'язків, спрямованих на реалізацію повноважень та основних завдань поліції, у тому числі під час участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;

2) під час проходження поліцейським служби (пункт 2 частини першої статті 97 Закону) - випадок, який не пов'язаний із безпосереднім виконанням поліцейським службових обов'язків, зазначених у підпункті 1 цього пункту;

3) пов'язаного з проходженням служби в поліції (пункти 4, 6 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок отриманого захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного з проходженням поліцейським служби, крім випадків, зазначених у підпункті 1 цього пункту.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №4 встановлено, що днем виникнення права на отримання ОГД є, зокрема, у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Порядку №4 формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) цих органів та фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЛК).

Пунктом 2 розділу ІІІ Порядку №4 передбачено, що посадові особи поліції у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.

Згідно з п. 3 розділу ІІІ Порядку №4 заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського. У разі коли такий орган ліквідовано, заява подається до органу за місцем зберігання особової справи.

Пунктом 5 розділу ІІІ Порядку №4 встановлено, що для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: 1) довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 2) постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 3) акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 4) сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; 5) документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Згідно з п. 7 розділу ІІІ Порядку №4 при прийманні матеріалів фінансові підрозділи зобов'язані: 1) перевірити правильність оформлення заяви та поданих до неї документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та іншим документам, що засвідчують особу; 2) перевірити відповідність оригіналам копій документів, зафіксувати й засвідчити виявлені розбіжності

Фінансові підрозділи мають право витребувати від інших підрозділів поліції та у осіб, яким оформляється ОГД, дооформлені документи, а також вимагати подання інших документів, необхідних для прийняття рішення про призначення ОГД.

Відповідно до п. 1 розділу IV Порядку №4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє, зокрема, у головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві - начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Згідно з п. 2 розділу IV Порядку №4 керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Розрахунок потреби в коштах для виплати ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається структурним підрозділом до фінансового підрозділу Національної поліції за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Виділення коштів для виплати ОГД здійснюється фінансовим підрозділом Національної поліції шляхом розподілу асигнувань на зазначені цілі в межах коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України (п.3 розділу IV Порядку №4).

Відповідно до п. 4 розділу IV Порядку №4 поліцейським або членам сім'ї загиблого поліцейського виплата ОГД здійснюється після подання заяви за формою згідно з додатком 4, після надходження коштів до міжрегіональних, територіальних органів поліції і проводиться фінансовим підрозділом за місцем проходження служби поліцейського шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку із зазначенням реквізитів для проведення операції переказу коштів на поточний рахунок (МФО, код за ЄДРПОУ, номер транзитного рахунку, номер карткового рахунку, реєстраційний номер облікової картки платника податків), або через касу органу поліції.

Пунктом 5 розділу IV Порядку №4 встановлено, що ОГД виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання органів поліції.

Так, згідно з пунктом 15 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580 за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Таким чином, соціальні виплати та допомоги позивачу, як поліцейському, мають визначатися на підставі норм Закону №580 та Порядку №4, що, в свою чергу, не позбавляє позивача права на отримання належних йому виплат у разі формування в довідці до акта МСЕК причини інвалідності у вигляді захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не поліції.

Суд звертає увагу, що стаття 97 Закону №580 в якості підстави для виплати одноразової грошової допомоги передбачає визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби саме в поліції, а не органах внутрішніх справ, що і призвело до виникнення зазначеного спору.

Втім, вказана норма не може тлумачитися у вузькому сенсі, адже в такому випадку обмежує право поліцейського на отримання вищевказаної допомоги у разі некоректного формування МСЕК довідки до акта огляду, або у разі, якщо захворювання, що призвело в подальшому для встановлення особі інвалідності, виникло саме внаслідок служби в органах внутрішніх справ, а не поліції, оскільки в останньому випадку таке буквальне тлумачення норми статті 97 Закону №580 фактично призводить до позбавлення такої особи права на отримання будь-яких виплат.

Отже, з набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію" втратив чинність Закон України "Про міліцію", при цьому Національна поліція стала функціональним правонаступником міліції, про що свідчить аналіз основних завдань міліції та Національної поліції, закріплених в статтях 2 відповідних профільних законів.

При цьому, статтею 7 Закону України "Про міліцію" було чітко закріплено, що міліція входила до структури Міністерства внутрішніх справ України.

Частиною 2 статті 1 Закону №580 визначено, що діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно зі статтею 3 Закону №580 у своїй діяльності поліція керується у тому числі актами Міністерства внутрішніх справ України.

Структури центрального органу управління та територіальних органів поліції погоджує Міністр внутрішніх справ України (статті 14, 15 Закону №580).

Таким чином, враховуючи функціональне правонаступництво Національної поліції від міліції, під проходженням поліцейським служби в поліції, що призвело до захворювання та подальшого визначення інвалідності, яке надає право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 97 Закону №580, слід розуміти також і період служби такої особи в органах внутрішніх справ.

Слід звернути увагу на те, що з метою усунення зазначеної законодавчої прогалини Міністерством внутрішніх справ 12.09.2016 був прийнятий Наказ №916, яким внесено зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року N 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 року за N 163/28293, а саме:

пункт 5 розділу I доповнено підпунктом 4 такого змісту:

"4) пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ".

Таким чином, прийняття Міністерством внутрішніх справ Наказу №916 від 12.09.2016 свідчить про те, що проходженням поліцейським служби в органах внутрішніх справ та отримання у зв'язку з цим захворювання, що в подальшому призвело до встановлення інвалідності, слід розцінювати в якості підстави для виплати особі одноразової грошової допомоги.

Отже, з огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, у зв'язку з втратою працездатності, причиною якої є наявність у нього захворювання, яке пов'язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Разом з тим, заява позивача щодо вирішення питання про надання йому одноразової грошової допомоги по суті не розглядалась, фінансовим підрозділом відповідний висновок не готувався, рішення з питання призначення позивачу одноразової грошової допомоги уповноваженим на те органом не приймалося.

Оскільки, відповідного рішення відповідач по суті заяви не приймав, колегія суддів приходить до висновку, що заяву позивача щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності в порядку та встановлений законодавством строк не було розглянуто, відтак, при розгляді цієї заяви відповідачем допущена протиправна бездіяльність, яка призвела до порушення прав позивача.

Враховуючи, що Головним управлінням Національної поліції в Київській області не було прийнято рішення за результатом розгляду заяви позивача про виплату йому одноразової грошової допомоги, колегія суддів дійшла висновку щодо передчасності вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити на його користь виплату одноразової грошової допомоги, а тому з метою повного та всебічного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Головного Управління Національної поліції у Київській області задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з постановленням нового рішення, про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2017 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Київській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Зобов'язати Головного управління Національної поліції в Київській області розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 як інваліду ІІ групи захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та прийняти відповідне рішення за його заявою від 07 лютого 2017 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В.Чаку