Справа № 804/6512/17
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2017 р. Справа № 804/6512/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
при секретарі судового засідання Колесника І.О.
представника відповідача Деркач І.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури Дніпропетровської області Гіляка Р.Г., Прокуратури Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-
09 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до начальника відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури Дніпропетровської області Гіляка Р.Г., Прокуратури Дніпропетровської області, в якому просить:
- визнати дії начальника відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури Дніпропетровської області Гіляка Р.Г. при наданні інформації від 26.09.2017 року за № 18-468вих17 такими, що суперечать вимогам Закону України «Про звернення громадян»;
- зобов'язати Прокуратуру Дніпропетровської області надати ОСОБА_1 інформацію із зазначенням розміру загального заробітку, відсотка та суми надбавки за вислугу років з урахуванням вимог статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII та постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1090 (у редакціях, що діяли на час звернення ОСОБА_1 до прокуратури).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2017 року відкрито провадження у даній адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 2).
У судове засідання 09.11.2017 року прибув позивача та представник відповідача.
Позивач вимоги адміністративного позову підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові та письмових поясненнях.
Представник відповідача вимоги адміністративного позову не визнав, просив у задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що на інформаційний запит ОСОБА_1 надано обґрунтовану інформацію про розмір заробітної плати. Вказує, що органи прокуратури позбавлені можливості нараховувати та виплачувати заробітну плату прокурорам, нараховувати пенсійні виплати у розмірах, передбачених виключно положеннями статті 81 Закону України "Про прокуратуру", оскільки прокуратура не наділена правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, а саме збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу прокурорів та виплату їм заробітної плати, у тому числі і позивачу. Зазначає, що визначення позивачу надбавки за вислугу років у розмірі 50% посадового окладу є неправомірним, оскільки при звільненні позивача з органів прокуратури за власним бажанням з посади прокурора відділу, відповідно до пункту 3 Порядку виплати надбавки за вислугу років працівникам прокуратури та про їх медичне обслуговування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2008 р. № 425 (що діяв до 09.12.2015 р.) максимальний розмір надбавки за вислугу років становив 40% посадового окладу (стаж роботи - понад 25 років), отже, на час виходу позивача на пенсію максимальним розміром надбавки за вислугу років було визначено 40% посадового окладу. Зазначає, що наразі при розрахунку заробітної плати та визначенні посадового окладу прокуратурою застосовувались положення постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 р. та постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 р. Також, вказує на безпідставність застосування до спірних правовідносин норм постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. №1090, якою затверджено Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам прокуратури, оскільки відповідно до п. 2 дія цього Порядку поширюється на прокурорів, які проходять службу в органах прокуратури на відповідних посадах та не регулює відносини з прокурорськими працівниками, які вийшли на пенсію.
Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 02.09.2013 року був звільнений з органів прокуратури Дніпропетровської області за власним бажанням з посади прокурора відділу.
12.09.2017 року та 13.09.2017 року позивач звернувся до прокуратури Дніпропетровської області з метою отримання довідки про розмір заробітної плати прокурора за відповідною посадою, з якої позивач вийшов на пенсію.
З поданого позову вбачається, та зазначалось ОСОБА_1 у ході розгляду справи, що його стаж складає понад 35 років, а тому у довідці щодо розміру місячного заробітку прокурора за відповідною посадою, з якої позивач вийшов на пенсію, надбавка за вислугу років має складати 50 відсотків посадового окладу, а не 40.
На думку позивача, до спірних правовідносин мають бути застосовані вимоги статті 81 Закону України "Про прокуратуру" і постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1090.
Встановленні обставини справи, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що стаж роботи позивача складає понад 35 років, на час виходу позивача на пенсію максимальний розмір надбавки за вислугу років становив 40 % посадового окладу при стажі роботі понад 25 років.
Так, відповідно до пункту 4 Порядку виплати надбавки за вислугу років працівникам органів прокуратури та про їх медичне обслуговування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 425 від 07.05.2008 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин), цей порядок визначає механізм встановлення працівникам органів прокуратури розміру надбавки за вислугу років та обчислення стажу роботи, що дає право на одержання такої надбавки. Дія цього Порядку поширюється на працівників органів прокуратури, які мають класні чини, державних службовців, які працюють в апараті органів прокуратури, інших спеціалістів, службовців та робітників органів прокуратури (далі - працівники органів прокуратури). Надбавка за вислугу років працівникам органів прокуратури виплачується щомісяця залежно від стажу роботи в таких розмірах: зокрема, за стаж роботи понад 25 років розмір надбавки, відсотків посадового окладу встановлюється як 40. Працівникам органів прокуратури, які мають класні чини, надбавка за вислугу років обчислюється у відсотках посадового окладу з урахуванням надбавки за класний чин.
Позивач вказує на те, що з часу набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" заробітна плата прокурора, який має стаж роботи понад 35 років, визначається з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 50% відсотків, у зв'язку з чим вважає, що часу набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1090 від 09.12.2015 р. розмір надбавки за вислугу років мав становити 50% від посадового окладу.
Так, відповідно до частини 2 статті 81 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 р. "Про прокуратуру" заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов'язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.
Частиною 3 статті 81 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 р. "Про прокуратуру", встановлено, посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.
Відповідно до статті 81 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 р. "Про прокуратуру" посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом: 1) прокурора регіональної прокуратури - 1,2; 2) прокурора Генеральної прокуратури України - 1,3.
Відповідно до частини 7 статті 81 Закону України №1697-VII від 14.10.2014 "Про прокуратуру" прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу. Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, Законом України №1697-VII від 14.10.2014 р. "Про прокуратуру" визначено, зокрема, розмір посадового окладу прокурора регіональної прокуратури.
Відповідно до п.13 Розділу XIII Закону №1697-VII від 14.10.2014 р. "Про прокуратуру", Кабінету Міністрів України доручено: у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити приведення нормативно-правових актів міністерств та інших відповідних центральних органів виконавчої влади України у відповідність із цим Законом.
Статтею 89 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Генеральною прокуратурою України.
Відповідно до статті 90 Закону України "Про прокуратуру" фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором України, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.
У свою чергу, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України №80-VІІІ від 28.12.2014 р. "Про Державний бюджет України на 2015 рік" (зі змінами і доповненнями) установлено, що частина другої статті 33, статті 81 Закону України "Про прокуратуру" (Голос України, 25.10.2014, №206) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Пунктом 11 Прикінцевих положень Закону України №928-VІІІ від 25.12.2015 р. "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено, що норми і положення частини другої статті 33, статті 81 Закону України "Про прокуратуру" (Відомості Верховної Ради України, 2015р., №2-3, ст.12); застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та бюджету Фонду соціального страхування України.
Зазначені положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не визнавалися неконституційними у встановленому законом порядку.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що при розрахунку заробітної плати та визначенні посадового окладу, з якого розраховується розмір встановлених позивачу надбавок, відповідачем, у спірному періоді, застосовувалися положення постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 р. (із зміна та доповненнями) "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" та постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 р. "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів".
Відповідно до статті 99 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.
Положеннями частини 2 статті 8 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 13 Закону України "Про оплату праці" оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.
Як зазначено вище, положеннями статей 89, 90 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Законом України про Державний бюджет України на 2015 визначено, що положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.
На час виникнення спірних правовідносин оклади та умови оплати праці працівників органів прокуратури були врегульовані постановою Кабінету Міністрів України №505 від 31.05.2012 р. (із зміна та доповненнями) та постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 р., при цьому, розмір окладу, зазначений в цих постановах, був іншим, ніж визначено Законом України "Про прокуратуру". Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього п.13 Розділу XIII Закону №1697-VII від 14.10.2014 "Про прокуратуру" обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цим законом у тримісячний строк не виконав.
Відповідно до частин першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу, будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.
Частиною першою статті 51 Бюджетного кодексу встановлено, що керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.
Враховуючи викладене, оскільки з часу набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" Кабінетом Міністрів України зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 505 щодо умов оплати праці, зокрема, розмірів окладів працівників прокуратури, не внесено, а Законами України про Державний бюджет України на 2015 та 2017 роки видатки на реалізацію положень статті 81 Закону України "Про прокуратуру" не передбачено, прокуратура Дніпропетровської області, як розпорядник бюджетних коштів, не мала правових підстав для нарахування заробітної плати та нарахування пенсійних виплат, поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи наведене, протиправності у діях посадових осіб прокуратури Дніпропетровської області при наданні позивачу відповіді із зазначенням посадового окладу та надбавки за вислугу років на рівні 40 %, судом не встановлено.
При цьому, незгода позивача із змістом наданої йому відповіді не може свідчити про протиправність дій відповідачів.
Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
На підставі викладеного, зважаючи на встановлені обставини та аналіз чинного законодавства, позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 09 листопада 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 14 листопада 2017 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 11, 14, 70, 71, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до начальника відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури Дніпропетровської області Гіляка Р.Г., Прокуратури Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2017 року

Суддя (підпис) С. В. Прудник