Справа № 448/1715/16-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/9336/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Смидюк Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 26.07.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, третя особа - заступник начальника Львівської митниці ДФС Тодощук Андрій Васильович, про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИЛА :

Представник позивача 21.12.2016 року звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Тодощука А.В. від 07.12.2016року у справі про порушення митних правил №4855/20908/16 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.470 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 8500 гривень.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що в оскаржуваній постанові зазначено, що 12.02.2016р. о 00:31год. позивач згідно баз даних ЄАІС ДФС України ввіз на територію України в митному режимі «транзит» через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС транспортний засіб для особистого користування автомобіль марки «Деу Ланос», реєстраційний номер РЬ Ы1А11738. який зареєстрований на території Польщі.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України є незаконним, протиправним та необґрунтованим і підлягає скасуванню вступних підстав.

Вказує, що адміністративний матеріал складений та розглянутий з порушенням процесуальних вимог. Так, постанова в справі про порушення митних правил, що винесена 07.12.2016р. є грубим порушенням, зі сторони відповідача, оскільки суперечить вимогам ст.525 МК України, згідно якої справа про порушення митних правил розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою митного матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Крім того, посадовою особою були порушені вимоги ст.489 МК України, згідно якої посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При винесенні оскаржуваної постанови, цього зроблено не було, та посадовою особою яка винесла цю постанову вимоги закону не враховані.

Окрім того, зазначає, що статтею 467 МК України визначено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу. - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, не зазначене в цьому переліку, а отже не може вважатися триваючим, оскільки пов'язане з перевищенням встановленого статтею 95 МК України строки доставки товарів, транспортних засобів більше ніж на 10 діб і вважається вчиненим та закінченим по суті на одинадцятий день після настання строку доставки, передбаченого ст. 95 МК України. Таким чином, вказане правопорушення не може вважатися триваючим, оскільки вважається закінченим із настанням конкретної календарної дати, в даному випадку правопорушення було вчинене і закінчене по своєму складу ОСОБА_1 23.02.2016р., отже і строк накладення адміністративного стягнення за дане порушення митних правил могло бути накладено не пізніше 6 місяців з дня його вчинення, тобто не пізніше 23.08.2016 р. Крім того зазначає, що контроль за вивезенням автомобілів, ввезених у митних режимах "транзит" та «тимчасове ввезення" здійснюється у встановленому законом порядку, в тому числі за допомогою програмно - інформаційних комплексів. Це дає можливість своєчасного виявлення перевищення строків доставки товарів, встановлених ст.95 МК України. Несвоєчасне документування перевищення таких строків та вчиненого у зв'язку з цим, порушення, визначеного ст.470 МК України, не є підставою для висновку про триваючий характер цього правопорушення. Шляхом проведення перевірки баз даних САІС Держмитслужби України, митний орган міг і був зобов'язаний встановити дане порушення своєчасно. А тому незрозуміло з яких причин митний орган тривалий час грубо ігнорував вимоги законодавства, не виконував свої службові обов'язки, що призвело до умисного пропущення термінів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Оскаржуваною постановою Мостиського районного суду Львівської області від 26.07.2017 року - позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим , що відповідно до пропуск ввезеного 12.02.2016 гр. України ОСОБА_1 на митну територію України, автомобіля «ДЕУ ЛАНОС», реєстраційний номер РБ БЯА11738, здійснено у порядку, передбаченому нормами ч.1 ст.381 МК України - в митному режимі «транзит», | на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб). Відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 МКУ, зазначеною особою подано не було.

Щодо твердження позивача про пропуск строку притягнення його до відповідальності, то таке вважає безпідставним покликаючись на те, що порушення, передбачене ч. 3 ст.470 МК України, вчинене позивачем є триваючим та виявлене 10.11.2016 року, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 10.11.2016 року № 4855/20908/16 і саме з цієї дати відраховується строк накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді справи про порушення митних правил та винесенні спірної постанови не було взято до уваги та жодним чином не перевірено і не спростовано письмових пояснень особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 від 10.11.2016 року, які відповідно до положень ст.495 МК України є доказами справі про порушення митних правил, про те, що вищевказаний транспортний засіб ним не ввозився та не вивозився за межі митної території України у зв'язку з тим, що жодного відношення до даного транспортного і засобу він немає.

Так, у своїх письмових поясненнях від 10.11.2016року наданих Львівській митниці ДФС в ході розгляду справи про порушення митних правил, ОСОБА_1, зокрема, зазначив, що «він 12.02.2016 року в'їжджав на митну територію України автомобілем із реєстраційним номером БЛА1 1738 через митний пост «Краковець Львівської митниці ДФС в якості пасажира. Жодного відношення до даного автомобіля він не має і про подальше переміщення даного автомобіля інформацією не володіє. Коли він в'їжджав 12.02.2016року власник транспортного засобу забравши у нього паспорт пройшов митний контроль та митне оформлення і лише тоді повернув йому паспорт».

При цьому, як слідує із пояснень позивача та підтверджується листом Регіонального сервісного центру Львівській області №31/13 Г-145/АЗ від 04.07.2017рокуг що позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 04.07.2017року реєстраційно-екзаменаційними підрозділами посвідчення водія не видавалось.

В ході розгляду даної адміністративної справи представник відповідача в порушення вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови не представив суду достатніх та належних доказів, які б спростовували вищевказані обставини, на які покликається позивач.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 07.12.2016 року заступником начальника Львівської митниці ДФС Тодощуком А.В. винесено спірну постанову у справі про порушення митних правил №4855/20908/16 від 07.12.2016року, відповідно до якої встановлено, що в ході перевірки баз даних ЄАІС ДФС України, що 12.02.2016 року о 00 год. 31 хв. через митний пост «Краковець» Львівської митниці ДФС каналом позначеним символом зеленого кольору («зелений коридор») гр. України ОСОБА_1 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «ДЕУ ЛАНОС», реєстраційний номер РЬ ЬЯА і 1738, в митному режимі «транзит». Одночасно було встановлено відсутність в ПІК «Інспектор - 2006» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, станом на 10.11.2016 року.

Зазначено, що листом Львівської митниці ДФС від 06.10.2016 № 19509/13-70- 20/Д/29 гр.ОСОБА_1 запрошувався до Львівської митниці ДФС для надання пояснень щодо не вивезення вищевказаного автомобіля та для участі у складенні протоколу про порушення митних правил. 10.11.2016 гр. ОСОБА_1 прибув у Львівську митницю ДФС та пояснив, що вищевказаний транспортний засіб не вивозився за межі митної території України у зв'язку з тим, що жодного відношення до даного ТЗ він немає. Разом з тим, згідно витягу з ЄАІС саме гр. України ОСОБА_1 12.02.2016 року ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «ДЕУ ЛАНОС», в митному режимі «транзит».

Даною постановою констатовано, що ОСОБА_1 не доставив товар - вищевказаний транспортний засіб до митного органу призначення, перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на 10 діб.

Оскаржуваною постановою позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. Тобто ст. 467 МК України не визначає виключного переліку триваючих порушень.

Відповідно до листа Мінюсту України від 17.07.2007 р. № 22-14-493, триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Листом Міністерства юстиції України від 01.12.2003 року № 22-34-1465 роз'яснено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Зважаючи на викладене, триваючі правопорушення слід розглядати як формально закінчені з моменту їх суб'єктивного офіційного виявлення, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Зокрема, не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обовязок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Частиною 3 статті 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів. Тобто обов'язковим елементом складу правопорушення є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення. А тривати дане правопорушення може як декілька днів так і декілька років, і розглядається формально закінченим з моменту фіксування такого у протоколі про порушення митних правил.

Окрім того листом Міндоходів України від 30.08.2013 №16666/7/99-99-24- 03-09-17 було роз'яснено, що обґрунтованим є розгляд питання щодо накладення стягнення за порушення митних правил, передбаченого ч.З ст.470 МК України, за підстав віднесення його до категорії триваючих (зокрема, недоставляння до митниці у встановлений ст. 95 МК України строк) не пізніше, ніж через 6 місяців з дня виявлення.

Відповідно до ст. 491 МК України підставами для порушення справи про порушення митних правил є:

безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил;

офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу;

офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

Таким чином, при розгляді справ про порушення митних правил, передбаченого ст. 470 МК України та вирішення питання про строк накладення адміністративного стягнення необхідно з'ясувати питання про день коли було виявлено вказане правопорушення. За змістом ст. 491 МК України вказане правопорушення може бути виявлено посадовими особами митниці безпосередньо (під час переміщення через митний кордон чи митного оформлення тощо).

Враховуючи наведені роз'яснення, порушення, передбачене ч. З ст.470 МК України, вчинене позивачем є триваючим та виявлене 10.11.2016 року, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 10.11.2016 року № 4855/20908/16 і саме з цієї дати відраховується строк накладення адміністративного стягнення.

Оскільки постановою від 07.12.2016 на позивача накладено стягнення через 28 днів після виявлення, то строк, передбачений ст. 467 МК України не пропущено.

Також зазначаємо, що КУпАП не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Проте в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Таким чином, судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що порушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, вчинене позивачем є триваючим.

Згідно ж інформації, яка міститься в єдиній автоматизованій інформаційній системі (ЄАІС) ДФС України вищевказаний транспортний засіб ввіз на митну територію України саме гр. ОСОБА_1

Так, згідно п. 7 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118, власник транспортного засобу або вповноважена особа, який переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред'являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Згідно п. 9 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» затверджених Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118, не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, увезення якого в Україну заборонено згідно із законодавством або на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Окрім того, пунктом 7 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. № 451 передбачено, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів у пунктах пропуску здійснюється шляхом застосування таких форм митного контролю:

перевірка документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються митним органам під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України;

митний огляд (огляд та переогляд автомобільних транспортних засобів і товарів, огляд та переогляд ручної поклажі та багажу, особистий огляд громадян);

усне опитування громадян та посадових осіб підприємств;

облік автомобільних транспортних засобів і товарів;

взяття проб (зразків) товарів;

використання службових собак, технічних та спеціальних засобів контролю;

подання запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, наданих митним органам.

Пунктом 3.1.2.5 Технологічної схеми пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, товарів та інших предметів у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Шегині», затвердженої наказом Мостиського прикордонного загону від 12.08.2011 р. № 916 (далі - Технологічна схема) передбачено, що митний контроль здійснюється посадовою особою ПМО шляхом візуального огляду транспортного засобу, перевірки документів, що підтверджують право власності на транспортний засіб (або користування ним), реєстраційних (технічних) документів, що підтверджують постійне місце проживання особи.

Після завершення контролю до функціонального модуля «Електронний журнал пасажирського пункту пропуску» (далі - ФМ «Електронний журнал 111111») відповідальною посадовою особою ПМО в режимі реального часу вносяться такі відомості:

-марка, модель;

-П.І.Б та місце проживання водія;

- реєстраційний номер транспортного засобу (у разі наявності відповідних технічних засобів контролю заноситься автоматично за результатами сканування або коригування);

-УГК - код транспортного засобу.

Оскільки митні органи не перевіряють документи у пасажирів транспортних засобів, а лише у водія, за умови неподання позивачем документів у якості водія транспортного засобу, у посадової особи митниці була б відсутня фізична можливість внести таку інформацію, яка є достовірною.

Так само, не передбачено законодавством те, що митні органи перевіряють посвідчення водія, тому посилання суду першої інстанції на те, що у позивача немає водійських прав є безпідставним.

А тому висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови не вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення без додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ч 3 160 ст. 195, 196, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС - задовольнити.

Постанову Мостиського районного суду Львівської області від 26.07.2017 року у справі № 448/1715/16-а - скасувати та прийняти нову, якою в позові ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
В. Я. Качмар