Справа № 806/2270/17
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року Житомир справа № 806/2270/17

категорія 2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Романченка Є.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання неправомірними дій (бездіяльності), зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на звернення від 27.07.2017,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати неправомірними дії (бездіяльність) Департаменту (управління) внутрішньої безпеки НП та МВС України в частині ненадання повної та недостовірної інформації на звернення від 27.07.2017; зобов'язати відповідача надати повну та достовірну інформацію на звернення від 27.07.2017. В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 указував, що Департамент (управління) внутрішньої безпеки НП та МВС України діє неправомірно та проявляє неправомірну бездіяльність в невиконанні вимог Законів України "Про інформацію" та "Про звернення громадян", оскільки не надає йому повну та достовірну інформацію.

У зв'язку з неправильним зазначенням позивачем у позові назви відповідача, судом здійснено заміну наймення відповідача на Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України.

В судове засідання сторони не прибули, про час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином. На електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи без участі позивача та його представника. Відповідач направив до суду заперечення проти позову, в яких просив відмовити позивачеві у задоволенні позову у повному обсязі. Про причини неявки до суду не повідомив.

Суд розглядає справу у письмовому провадженні, на підставі наявних у ній доказів, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 6 ст. 128 і ст. 41 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Установлено, що 27 липня 2017 року ОСОБА_1 направлено Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України звернення на отримання інформації від 27.07.17. У цьому зверненні позивач, ураховуючи те, що співробітник поліції ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_2, який займається прослуховуванням розмов громадян України та у неправомірний спосіб збирає конфіденційну інформацію відносно нього, просив сповістити йому, що таке ОСМД "Теплий стан" за запитом пана ОСОБА_2; провести перевірку та відібрати пояснення у пана ОСОБА_2, що таке ОСМД "Теплий стан" та чи здійснює він прослуховування його розмов за телефоном.

Звернення отримано відповідачем 01 серпня 2017 року.

Не отримавши відповіді на звернення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд звертає увагу на наступне.

Статтею 40 Конституції України проголошено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон).

Також указаний Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі ст. 3 Закону, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями (ч. 3 ст. 7 Закону).

Права громадянина при розгляді заяви чи скарги наведені у статті 18 Закону.

За змістом приписів цієї статті Закону громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема: одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Статтею 19 Закону передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Згідно зі ч. 1 ст. 20 Закону, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними (ч. 2 ст. 8 Закону).

У свою чергу, звернення оформлені без дотримання вимог Закону, відповідно до ст.ст. 5, 8 Закону, розгляду та вирішенню не підлягаю.

Як видно із матеріалів справи і змісту заперечень на адміністративний позов, листом від 01.08.17 № Г-933/42-11/04-2017 Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України звернення ОСОБА_1 щодо можливих неправомірних дій окремих працівників ГУНП в Житомирській області направлено для розгляду Начальнику Житомирського управління ДВБ Національної поліції України. Лист містив вимогу про проведення, у межах компетенції внутрішньої безпеки, перевірки та вжиття відповідних заходів реагування згідно із законодавством. Також у ньому вказано про те, що про результати розгляду необхідно проінформувати автора звернення.

04 серпня 2017 року Житомирським управлінням Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України підготовлено лист за вих. № Г-101/42-05/01-2017 на ім'я ОСОБА_1, у якому повідомлено, що його звернення щодо незаконних дій працівника ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2, адресоване до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, розглянуто Житомирським управлінням ДВБ НП України.

Проте у матеріалах справи відсутні будь - які докази, які б свідчили про повідомлення позивача про результати розгляду його звернення та про пересилання його звернення у строки, встановлені Законом, на розгляд до іншого органу (структурного підрозділу). Приєднані відповідачем до заперечення документи доказів направлення та вручення позивачу листів від 01 та 04 серпня 2017 року не містять.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України на звернення позивача належна відповідь, у спосіб та в обсязі, визначений чинним законодавством, надана не була.

Згідно зі ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин, а також виходячи з меж заявлених позовних вимог і матеріалів справи, суд визнає неправомірними дії (бездіяльність) відповідача в частині ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 27.07.2017 та зобов'язує Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України повідомити позивача про результати його звернення від 27.07.2017.

Водночас суд вважає, що вимога позивача про визнання неправомірними дій (бездіяльності) відповідача в частині ненадання повної та достовірної інформації на звернення від 27.07.17 є передчасною, оскільки така вимога може бути пред'явлена позивачем лише після отримання відповіді за результатами розгляду його звернення.

Таким чином, позов ОСОБА_1 є частково обґрунтованим.

Ураховуючи положення ст. 94 КАС України, судові витрати в даній справі відсутні.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в частині ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 27.07.2017.

Зобов'язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду звернення від 27.07.2017.

У задоволенні решти позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.Ю. Романченко