Справа № 826/18018/16
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

21 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Губської Л.В.,

за участю секретаря Часник А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2017 року справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий світанок (Агро)» до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Золотий світанок (Агро)» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.10.2016 № та №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з'явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, відповідачем проведено камеральну перевірку ТОВ Золотий світанок (АРГО)» щодо своєчасності сплати податків до бюджету.

За наслідками проведеної перевірки відповідачем складено акт від 21.10.2016 № 606/2655-12-07, в якому зроблено висновок про порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання з податку на прибуток (авансового внеску з податку на прибуток) протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України у розмірі 126043 грн. 90 коп.

На підставі встановлених в Акті перевірки порушень, ДПІ у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення - рішення № , яким, на підставі статті 126 ПК України до товариства застосовано штрафні санкції в розмірі 7 843,19грн.; №, яким, на підставі статті 126 ПК України до товариства застосовано штрафні санкції в розмірі 9 522,40грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, а, відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до абз. 1 п. 57.1. ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з абз. 4 п. 57.1. ст. 57 Податкового кодексу України платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань.

Пунктом 31.1 статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов'язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, проведеною перевіркою встановлено, що товариством допущено порушення граничних строків сплати узгоджених зобов'язань із сплати авансових внесків, а саме: відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємств від 09.02.2015 в сумі 45 000,00 грн. з граничним терміном сплати 30.08.2015, фактично сплачено 31.08.2015; відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємств від 30.09.2015 в сумі 33 431,90 грн. з граничним терміном сплати 30.09.2015, фактично сплачено 06.10.2015; відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємств від 09.02.2015 в сумі 15 000,00 грн. з граничним терміном сплати 30.08.2015, фактично сплачено 30.09.2015; відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємств від 09.02.2015 в сумі 32 612,00грн. з граничним терміном сплати 30.08.2015, фактично сплачено 30.09.2015.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п. 49.18. ст. 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до п.49.20 ст.49 ПК України якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

При цьому, законодавцем не визначено граничного строку сплати податків, якщо останній день такої сплати припадає на вихідний (святковий) день.

Разом з тим, у Європейській конвенції про обчислення строків (ETS N 76) від 16 травня 1972 року, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, у статті 5 вказано, що при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо diesadquem (для цілей цієї Конвенції термін "diesadquem" означає день, у який строк спливає) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них.

П. 56.21 ст. 56 ПК України встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на положення Європейської конвенції про обчислення строків, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про перенесення граничного строку сплати податкового зобов'язання якщо останній день сплати припадає на вихідний день.

Так, відповідно до декларації з податку на прибуток підприємств від 09.02.2015 № позивачем самостійно визначено до сплати зобов'язання з авансових внесків в сумі 45 000,00 грн., граничним термін сплати зобов'язання - 30.08.2015, що припадає на неділю - вихідний день. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачем, суму зобов'язання сплачено 31.08.2015, що не є порушенням строку, сплати граничного зобов'язання.

Щодо посилання відповідача на порушення позивачем інших граничних строків сплати самостійно визначених зобов'язань слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Аналіз зазначеної норми права та фактичних обставин справи дає підстави для висновку про те, що встановивши наявність коштів, сплачених як авансових внесків по такому податку на прибуток, податковий орган зобов'язаний був погасити грошове зобов'язання по зазначеному податку визначене у податковій декларації і тільки в разі їх недостатності встановлювати факт наявності у позивача несплаченої узгодженої суми грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, товариством у період з квітня по вересень 2015 року подавалось до контролюючого органу заяви про зарахування надміру сплаченого грошового зобов'язання з податку на прибуток в рахунок авансових внесків, а саме: заява від 15.04.2015 року № 24 про зарахування 49 900,00грн., отримано податковим органом 16.04.2015 року; заява від 25.05.2015 року №31 про зарахування 49 900,00грн., отримано податковим органом 26.05.2015 року; заява від 24.06.2015року № 71 про зарахування 49 900,00грн., отримано податковим органом 26.06.2015 року; заява від 01.09.2015 року № 1-09/ЗС про зарахування 49 900,00грн., отримано податковим органом 02.09.2015 року.

Відповідачем не заперечується, що з облікової картки платника податку (авансовий внесок з податку на прибуток приватних підприємств) відповідачем зарахування надміру сплаченого грошового зобов'язання з податку на прибуток в рахунок авансових внесків здійснено лише двічі, 21.05.2015 в сумі 49 900,00 грн. та 28.07.2015 в сумі 49 900,00грн.

Разом з тим, податковим органом не вчинено жодних дій по заяві позивача від 01.09.2015 про зарахування коштів в сумі 49 900,00 грн., у зв'язку із чим, у товариства, станом на 30.09.2015, виникла заборгованість із сплати авансових внесків в розмірі 33 431,90грн.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, несвоєчасна сплата авансових внесків, у даному випадку, мала місце виключно з вини податкового органу, тоді як товариством вжито усіх можливих заходів для своєчасного виконання зобов'язань.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 21.11.2017 року.