Справа № 760/3698/17
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 760/3698/17 Головуючий у 1-й інстанції: Українець В.В.
Суддя-доповідач: Кузьмишина О.М.
ПОСТАНОВА
Іменем України
15 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційних скарг ОСОБА_1 , Міністерства оборони України на постанову Солом`янського районного суду м.Києва від 30 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:
Постановою Солом`янського районного суду м.Києва від 30 червня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо повернення на доопрацювання документів, поданих ОСОБА_1 для отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути документи, подані ОСОБА_1 для отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та прийняти рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивачем було подано апеляційну скаргу, в якій просить її змінити та зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві». В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що позовні вимоги в частині зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу не є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача.

Відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати Солом`янського районного суду м. Києва від 30.06.2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що інвалідність позивача встановлено пізніше, ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, а тому відсутні підстави для виплати одноразової грошової допомоги позивачу

Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Як свідчать обставини справи та установлено судом першої інстанції, позивач проходив військову службу та з 18 травня 1987 року був звільнений з військової служби.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААА № 444618 від 24 жовтня 2016 року позивачу за наслідками встановлено ІІ групу інвалідності з 11 жовтня 2016 року (травма, контузія), причина інвалідності захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно з витягом з протоколу засідання Центральної віськово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол № 3312 від 01 серпня 2016 року) захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 віддаленні наслідки перенесеної тяжкої ЧМТ (1987 р. контузія головного мозку) з лікворо-венозною гіпертензією, вести було-атактичним та астенічним синдромами, частими вегетосуддинними пароксизмами та вираженими мне стичними порушеннями. Стан після нейрохірургічної операції, які стали наслідком вогнепального поранення голови (1987 р.) захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Позивач звернувся з відповідним пакетом документів щодо призначення допомоги, проте 07 лютого 2017 року ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовив в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся у суд із адміністративним позовом.

На думу колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 1 цього Закону соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ч. 3 зазначеної статті військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з п. 9 ст. 16-9 порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Пунктом 3 зазначеного Порядку встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з п.п. 1, 2 п. 6 Порядку одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі:

200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ІІ група інвалідності первинно була встановлена позивачу 01 серпня 2016 року, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб та дату встановлення ІІ групи інвалідності.

Колегія суддів погоджується з висновки суду першої інстанції про те, що стягнення з Міністерства оборони України суми одноразової грошової допомоги в розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму виходить за межі завдань адміністративного судочинства, разом з цим зазначає, що зазначені позовні вимоги позивачем не заявлялися, натомість позивач у позові просив зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Відповідно до с. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, колегія суддів дійшла висновку про необхідність судового захисту порушених прав позивача та задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу одноразову грошову допомогу у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 та здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі про те, що інвалідність позивачу встановлено пізніше, ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, а тому відсутні підстави для виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оскільки виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Така ж сама правова позиція викладена в постановах Верховного суду України у справі № 21-135а15 від 21 квітня 2015 року та від 18 листопада 2014 року у справі № 21-446а14.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції частковому скасуванню.

Відповідно до частини 9 статті 183-2 КАС України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254, 267 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства оборони України задовольнити частково.

Постанову Солом`янського районного суду м.Києва від 30 червня 2017 року скасувати в частині зобов`язання Міністерства оборони України розглянути документи, подані ОСОБА_1 для отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та прийняти рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги та прийняти в цій частині нову постанову.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності другої групи внаслідок поранення (контузії), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

В іншій частині постанову Солом`янського районного суду м.Києва від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

Повний текст постанови виготовлено 17.11.2017 року.