Справа № 826/9932/16
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9932/16 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О. Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А

Іменем України

14 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря Цюпка Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року позивач звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення.

Постановою адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року позов задоволено:

визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 06 червня 2016 року №100270004/2016/000030/2;

визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06 червня 2016 року №100270004/2016/00043.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Астеліт» правонаступником якого є позивач (покупець) та Хуавей Інтернейшнл ПТІ. ЛТД (Сінгапур) (постачальник) було укладено зовнішньоекономічний договір поставки від 19 березня 2015 року №АТМ15FSU249/00FE, за умовами якого постачальник в порядку та умовах, визначеним цим договором, постачає та передає у власність Обладнання та/або надає примірники Програмного забезпечення одночасно з Правом на обмежене Використання Програмним забезпеченням за його функціональним призначенням Покупцеві, а Покупець приймає та оплачує Обладнання та/або Право на використання Програмним забезпеченням та примірник Програмного забезпечення, згідно з окремими Замовленнями, за цінами, наведеними у Додатку №1, який є невід'ємною частиною цього Договору, для використання в господарській діяльності Покупця (том 1 а.с. 21-27).

Технічні специфікації містяться в Додатку №4 до цього Договору.

Перелік, комплектність, кількість, вартість, строки поставки товару вказуються в окремих замовленнях на постачання - документах, які підписуються сторонами і є невід'ємною частиною договору.

Згідно з п. 2.1 зазначеного договору поставки постачальник здійснює поставку товару на умовах DAP у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року в строки, передбачені в Додатку № 3 до цього Договору, якщо інше не буде передбачено у відповідному Замовленні на постачання.

Додатковою угодою №3/1 від 15 лютого 2016 року до договору, сторони домовилися внести зміни до договору, зокрема:

Пункт 3.1 договору викладено в наступній редакції - «Ціни визначені в додатку №1 «Прайс лист» (Перелік цін) до цього договору та виражені в доларах США. До цін, визначених в додатку №1 до договору, може бути застосована знижка на обладнання та програмне забезпечення від 1% до 99,99% з проведенням оплати за обладнання та програмне забезпечення по цінах з урахуванням наданих знижок у розмірі від 1% до 99.99% відповідно»;

пункт 3.2 договору доповнено другим абзацом наступного змісту - «Сторони застосовують ціни, визначені в додатку №1 «Прайс лист» до цього договору із застосованими від 1% до 99,99% знижками на обладнання та програмне забезпечення, при проведенні оплати за обладнання та програмне забезпечення, яке буде поставлене» (том 1 а.с. 28).

Додатковою угодою №4 від 15 березня 2016 року до договору сторони, приймаючи до уваги той факт, що загальна вартість Товару, придбаного Покупцем у 2015 році перевищила 30 мільйонів доларів США, Постачальник відповідно до пункту 3.1 договору надає покупцеві знижки стосовно цін та кількості товару, у розмірі визначеному у цій додатковій угоді. Сторони також домовилися внести зміни до Додатку 1 «Прайс лист" до договору та доповнити його цінами та обсягом, зазначеними у додатковій угоді №1 до замовлення на постачання №15/ до договору (том 1 а.с. 29).

Додатковою угодою №1 до замовлення на постачання № 15/ до договору поставки №АТМ15FSU249/00FE, від 13.03.2015, замовлення на постачання викладено у новій редакції: 100% постопалата протягом шестидесяти календарних днів з моменту митного оформлення товару. Умови поставки DAP (Київська обл., с. Мартусовка, вул. Моісєєва 70) (том 1 а.с. 52).

У інвойсі HWESCBIA90 від 05 квітня 2016 року щодо замовлення на постачання №15/ постачальник визначив: найменування обладнання, що підлягає поставці і його кількість та ціну; складові елементи такого обладнання із зазначенням, відносно кожного елемента складової: кількість; ціна; знижка; та ціна з урахуванням знижки (том 1 а.с. 57-58).

З метою здійснення митного оформлення ввезеного в режимі імпорту товару, ТОВ «Лайфселл» подало до Київської міської митниці митну декларацію №100270004/2016/305532 від 26 травня 2016 року з метою митного оформлення товару - базові станції, у розібраному стані: DBS3900 (GSM S3/3/3)+DBS3900 (WCDMA S3/3/3) (GSM:1800M; WCDMA:2100М; WCDMA:СЕ U:160 D:96, DС 48V, Indoor)/d4 without Power System, consists of базова станція BTS3900 (GSM S3/3/3)+DBS3900 (WCDMA S3/3/3) (GSM:1800M; WCDMA:2100М; WCDMA:СЕ U:160 D:96, DС 48V)/d4 - 13 шт. в розібраному стані; торговельна марка Huawei, виробник Huawei Technologies Co., Ltd., країна виробництва CN.

При цьому митна вартість імпортованого товару визначена позивачем за ціною договору (основним методом) на рівні 5 815, 92 доларів США. (том 1 а.с. 161-171).

До митного оформлення позивач також подав наступні документи:

договір поставки №АТМ15FSU249/00FE від 19 березня 2015 року (том 1 а.с. 21-27);

додаткову угоду №3/1 від 15 лютого 2016 року до договору (том 1 а.с. 28);

додаткову угоду №4 від 15 березня 2016 року до договору (том 1 а.с. 29-31);

додаток №1 - Перелік цін до договору (том 1 а.с. 32-45);

додаток №5 до договору від 19 березня 2015 року (том 1 а.с. 79-80);

додаткова угода №2 від 02 лютого 2016 року (том 1 а.с. 81);

інвойс НWESСВІА90 від 05 квітня 2016 (том 1 а.с. 57-58);

специфікація до інвойсу НWESСВІА90 від 05 квітня 2016 року (том 1 а.с. 59-65);

ТІR №ХХ.78731118 від 24 травня 2016 року (том 1 а.с. 82);

СМR №4090 від 18 травня 2016 року (том 1 а.с. 83);

пакувальний лист №070NIHC42Q від 08 квітня 2016 року (том 1 85-95);

договір на митно-брокерські послуги №АТМ15USE1700 від 12 січня 2015 року (том 1 а.с. 125-134);

декларація відповідності №520/14 від 25 грудня 2014 року (том 1 а.с. 96);

декларація відповідності №519/14 від 25 грудня 2014 року (том 1 а.с. 98);

декларація відповідності №б/н від 25 грудня 2014 року (том 1 а.с. 99);

сертифікат про походження №16С4403В5001/05292 від 07 травня 2016 року (том 1 а.с. 103);

висновок Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України №18/В-1349 від 12 травня 2016 року (том 1 а.с. 104-106).

Після перевірки та обробки ВМД та зазначених вище документів, в зв'язку з тим, що документи подані декларантом зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, митним органом було запропоновано позивачу надати додаткові документи:

документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких провадився розрахунок митної вартості;

якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що підтверджують вартість товарів; опію митної декларації країни відправлення; каталоги прейскуранти (прайс-листи) виробника товарів; виписку з бухгалтерської документації;

висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

На вимогу митного органу, позивачем було надіслано лист від 03.06.2016 № 2152 до якого додано наступні документи:

ДМВ 100270004/2016/305532;

лист щодо переліку наданих документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості №2001 від 26 травня 2016 року;

лист повідомлення щодо платіжних документів №2000 від 26 травня 2016 року;

експортну декларацію країни відправлення №16НU2022 від 18 травня 2016 року;

прайс лист виробника б/н від 15 лютого 2016 року;

виписка з бух документації лист 2002 від 26.05.2016;

лист - виписка з бухгалтерської документації №2002 від 26 травня 2016 року;

лист КНДІСЕ №9116-16 від 01 червня 2016 року;

лист КТПП №1708-2в/340 від 02 червня 2016 року;

лист-роз'яснення від виробника б/н від 15 лютого 2016 року; замовлення на постачання №15/;

замовлення на постачання № 15/ від 29.01.2016;

додаткова угода №1 до замовлення на постачання №15/ (том 1 а.с. 107).

За результатами перевірки митної декларації та додатково поданих документів, митницею 06 червня 2016 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 100270004/2016/000030/2, яким митна вартість визначена за резервним методом (том 1 а.с. 119).

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що заявлена декларантом митна вартість товару не може бути визнана, оскільки під час контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено, що наявні спеціальні ціни для даного підприємства, а саме наявність 90-99% знижки на товар. Крім того, декларантом не надано в повному обсязі додаткові документи згідно частини третьої статті 53 Митного кодексу України.

Вподальшому митний орган відмовив позивачу у митному оформлені задекларованого товару та прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06 червня 2016 року №100270004/2016/00043 (том 1 а.с. 122-124).

08 червня 2016 року позивач подав до контролюючого органу нову митну декларацію №100270004/2016/305943 (том 1 а.с. 239-240).

У зв'язку з незгодою декларанта з рішенням про коригування митної вартості, відповідно до ч. 7 ст. 55 МК України, з наданням фінансових гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України, товари були випущені у вільний обіг.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст.49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1, 2 ст.52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації

У ч.2, 3, 5 ст.53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення.

До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У п.п.3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до пп.4.5.10 п.4.5 розділу 4 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого постановою Міністерства Фінансів України від 30.05.2012 № 631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з п. 1 ч. 4, ч. 5, 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч. 2, 4, 5, 10 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв'язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей,напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об'єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що декларант наданими до митного оформлення документами повинен підтвердити числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться її розрахунок. Даний обов'язок декларанта кореспондується із повноваженнями контролюючого органу щодо перевірки (митного контролю) числового значення заявленої митної вартості. При цьому, цей орган має право витребувати додаткові документи у декларанта лише за умови, якщо вже надані документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, який імпортується, контролюючий орган зобов'язаний обґрунтувати та викласти у цьому рішенні факти й обставини, які свідчать про неналежне документальне підтвердження заявленої декларантом митної вартості, а також мотивувати необхідність застосування другорядного методу її визначення.

При цьому, єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов:

1) подання суб'єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст.53 МК України;

2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації;

3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору);

4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України та на вимогу митного органу, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту, було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 МК України.

При цьому, відповідач не довів суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та, відповідно, не обґрунтував правомірність витребування додаткових документів.

Стаття 189 Господарського кодексу України визначає, що ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін.

Суб'єкти господарювання використовують у своїй діяльності вільні та державні регульовані ціни.

Відповідно до статті 190 Господарського кодексу України вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни.

Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб'єкта господарювання.

Таким чином, позивач отримав знижку на імпортовані товари за угодою сторін, що відображено у відповідних договірних документах, зокрема у договорі, у додатковій угоді №3/1 від 15 лютого 2016 року до договору, додатку №1 до прайс-листа, додатковій угоді №4 від 15 березня 2016 року до договору.

Однак, митниця, вказуючи на те, що позивач не надав обґрунтування знижки на товари, не навела в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вмотивованих доводів неприйняття вказаних обставин.

Водночас судом апеляційної інстанції не встановлено, а відповідачем не доведено наявність обставин, які б могли бути підставою для коригування митної вартості, зокрема, що відомості про митну вартість товарів є неповними та/або недостовірними, або невірно визначено митну вартість товарів.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу відповідачем не спростована.

Крім того, правомірність застосування знижки при визначенні митної вартості товарів підтверджена Вищим адміністративним судом України, зокрема в ухвалах від 04 серпня 2016 року №К/800/1934/16 та від 21 січня 2016 року №К/800/63679/14.

Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, подані позивачем для визначення митної вартості товару документи у повній мірі підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці Державної фіскальної служби України- залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 20 листопада 2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма