Справа № 810/4121/16
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4121/16 Головуючий у 1-й інстанції: Виноградова О.І., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

15 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орієнтир-Буделемент» про застосування заходів реагування, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області (далі - Позивач, ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Київській області) звернулось до суду із адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орієнтир-Буделемент» (далі - Відповідач, ТОВ «Орієнтир-Буделемент») у якому просило застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення роботи позивача за адресою: б-р. Незалежності, 28-А, м. Бровари, Київська область.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2017 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення роботи позивача.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши представників сторін, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід - залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у період з 22.09.2016 по 30.09.2016 ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Київській області було проведено планову перевірку щодо додержання ТОВ «Орієнтир-Буделемент» вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки за адресою: б-р Незалежності, 28-А, м. Бровари, Київська обл.

Зазначену перевірку проведено на підставі наказу від 04.08.2016 № 363 та посвідчення про проведення перевірки від 10.08.2016 № 2154 (Т. 1 а.с.60-61).

30.09.2016, за результатами перевірки, позивачем було складено акт перевірки № 231, в якому контролюючим органом зафіксовано ряд порушень відповідачем правил та норм пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров'ю людей (далі - акт перевірки) (Т. 1 а.с.61-83).

З метою застосування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача стосовно повного зупинення роботи відповідача не відповідають тяжкості тих порушень, які зазначені в акті останньої перевірки.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у період з 22.09.2016 по 30.09.2016 позивачем було проведено планову перевірку щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.

30.09.2016, за результатами перевірки, позивачем було складено акт перевірки № 231, в якому контролюючим органом зафіксовано 69 порушень вимог чинного законодавства (Т. 1 а.с.68-75).

Зазначений акт перевірки було вручено відповідачу 30.09.2016, що підтверджується підписом останнього (Т. 1 а.с.78).

03.10.2016 позивачем було складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки № 98, в якому визначено перелік порушень, які необхідно усунути відповідачу до 24 жовтня 2016 (далі по тексту - припис) (Т. 1 а.с.84-93).

На виконання вимог припису ТОВ «Орієнтир-Буделемент» було:

- наказом від 05.10.2016 № 102-ОД створено комісію по організації виконання заходів щодо усунення недоліків з питань цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки (Т. 1 а.с.94);

- листом від 25.10.2016 № 490 повідомлено позивача про виконання частини припису, а саме: п.п. 1, 2, 15, 16, 19, 20, 21, 28, 35, 36, 42, 44, 48, 49, 50, 53, 59, 65, 68, 70, 71, 73, 74, 79 виконано; п.п. 29, 31, 37 - скасовано згідно наказу позивача від 04.10.2016 № 482; інші пункти в процесі виконання згідно розроблених та затверджених заходів (Т. 1 а.с.99);

- наказом від 04.102016 № 101-ОД затверджено план організаційно-технічних заходів з усунення виявлених під час перевірки порушень (Т. 1 а.с.100-108);

- листом від 18.11.2016 № 508 повідомлено позивача про усунення п.п. 14, 17, 27, 51, 88, 60, 61, 62, 63, 64, 67, 76, 78 припису та зазначено, що інші пункти припису в процесі виконання (Т. 1 а.с.109-117).

У період з 21 по 22 листопада 2016 ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Київській області було повторно проведено позапланову перевірку відповідача з питань додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, за результатами якої складено акт № 281 (далі - акт № 281) (Т. 1 а.с.125-141).

Вищезазначеним актом перевірки № 281 було встановлено 41 порушення (Т. 1 а.с.132-135).

В свою чергу, позивачем було вчинено дії щодо усунення встановлених актом перевірки № 281 порушень, на підтвердження чого було надано:

- акт готовності об'єкта до експлуатації від 24 липня 2009 р., згідно з яким ТОВ «Монолітспецбуд» було виконано основні будівельно-монтажні роботи, інженерні мережі, благоустрій території, та встановлено, що закінчений будівництвом об'єкт готовий до експлуатації (т. 1 а.с.142-146);

- свідоцтво про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил № 10000022, яким засвідчено відповідність закінченого будівництва об'єкта позивача проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та підтверджено його готовність до експлуатації (Т. 1 а.с.147);

- експертний висновок, яким встановлено, що проведеною повторною експертизою правильності і повноти виконання протипожежних діючих нормативних актів, згідно експертного висновку ГУ МНС за № 9/6/883 від 18 лютого 2009 р., проектно-кошторисній документації (стадія «Проект») «Будівництво підприємства з виробництва дрібнорозмірних стінових будівельних матеріалів позивача» в м. Бровари (в районі «Промвузла»), розробленій в 2008 р. ТОВ «Проектний інститут «Південдіпромбуд», порушень вимог пожежної безпеки не виявлено (Т. 1 а.с.148-158);

- протокол № 111/В-ГЗ(16)-2013, яким проведено експертне дослідження зразків тафтингового килимового покриття для підлоги (Т. 1 а.с.159-160);

- протокол № 110/В-ГГ(40)-2013, яким проведено експертне дослідження зразків тафтингового килимового покриття для підлоги (Т. 1 а.с.161-163);

- протокол № 117/В-РП(29)-2013, яким проведено експертне дослідження зразків тафтингового килимового покриття для підлоги (Т. 1 а.с.164-165);

- протокол № 105/В-ГЗ(19)-2016, яким проведено експертне дослідження зразків гомогенного покриття для підлоги з полівінілхлориду (лінолеуму) (Т. 1 а.с.166-167);

- протокол № 104/В-РП(20)-2016, яким проведено експертне дослідження зразків гомогенного покриття для підлоги з полівінілхлориду (лінолеуму) (Т. 1 а.с.168-169);

- протокол № 106/В-КД(23)-2016, яким проведено експертне дослідження зразків гомогенного покриття для підлоги з полівінілхлориду (лінолеуму) (Т. 1 а.с.170-171);

- протокол № 13/В-ГГ(2)-2016, яким проведено експертне дослідження зразків гомогенного покриття для підлоги з полівінілхлориду (лінолеуму) (Т. 1 а.с.172-174);

- протокол № 13/В-ГТМ(5)-2016, яким проведено експертне дослідження зразків алюмінієвої пудри (порошку) (Т. 1 а.с.175-176);

- договір субпідряду від 21 вересня 2016 р. № 2109-16, згідно з якими було надано послуги з облаштування огорожі та додаткові угоди до нього (Т. 1 а.с.177-183);

- договори на виконання підрядних робіт, згідно з якими було надано послуги з проектування та монтажу системи контролю загазованості в котельні в будівлі контрольно-пропускного пункту № 1 (з влаштуванням автоматичного закриття запірного клапану на вводі газопроводу в котельню при спрацюванні системи протипожежного захисту) на об'єкті позивача; вогнезахисних заповнень отворів (зазорів), що утворилися в місцях проходження інженерних мереж через протипожежну перегородку; монтажу протипожежних клапанів; вогнезахисту несучих металевих конструкцій перекриття АБК-1, АБК-2; вогнезахисту транзитних ділянок повітроводів системи вентиляції з адміністартивно-побутових приміщень через виробничі; усунення пошкоджених ділянок вогнезахисту металевих колон котельні; монтажу системи пожежогасіння в ТП1, ТП2, ТП3 тощо (Т. 1 а.с.195-229).

26.01.2017 відповідачем було направлено до позивача лист № 25 у якому зазначалося про усунення порушень, встановлених актом перевірки № 231 та містилося прохання про проведення позапланової перевірки відповідача (Т. 2 а.с.69).

У період з 28.02.2017 по 01.03.2017 позивачем було проведено позапланову перевірку відповідача, за результатами якої складеного акт перевірки № 300, яким встановлено 13 порушень правил та норм пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров'ю людей (Т. 2 а.с.102-111).

Окрім того, у період з 28 по 29 березня 2017 позивачем було проведено перевірку позивача, за результатами якої було складено акт № 301, яким було встановлено 10 порушень вимог чинного законодавства (Т. 2 а.с.131-143).

У подальшому з 13 по 14 червня 2017 позивачем було здійснено чергову позапланову перевірку щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, за результатами якої складено акт перевірки № 73 (далі - акт перевірки № 73) (т. Т а.с.205-212).

Названим атом перевірки встановлено 3 порушення, зокрема:

- не проведено (не надано на розгляд відповідні документи) ідентифікацію об'єкта підвищеної небезпеки, з врахуванням усіх джерел небезпеки (п. 1);

- на підприємстві не створений матеріальний резерв (п. 2 );

- для об'єкту не встановлено номенклатуру та обсяги резерву, яка повинна погоджуватися з постійно діючими органами управління у справах цивільного захисту і затверджувати головами комісій з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій (п. 3) (Т. 2 а.с.211).

На підтвердження виконання п. 1 акту перевірки № 73 відповідачем було надано суду першої інстанції ідентифікацію об'єкта господарської діяльності відповідача від 16.12.2016, з якої вбачається, що відповідач визначається потенційно небезпечним об'єктом (Т. 2 а.с.217-219).

Крім того, заявою від 26.06.2017 відповідач повідомив суд про запровадження на підприємстві відповідача процедури ідентифікації товариства як об'єкта підвищеної небезпеки та визначено термін виконання робіт - орієнтовано 1,5 місяці.

Наведене свідчить, що відповідачем вчинялися дії на виконання п. 1 акту перевірки № 73 в частині проведення ідентифікації об'єкта підвищеної небезпеки.

Щодо порушень, визначених в п. 2 та п. 3 акта перевірки № 73, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Порядок створення та використання матеріального резерву для запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій визначений постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 № 775.

Зокрема, згідно з вимогами п. 2 названого Порядку матеріальний резерв - запас будівельних і пально-мастильних матеріалів, лікарських засобів та виробів медичного призначення, продовольства, техніки, технічних засобів та інших матеріальних цінностей (далі - матеріальні цінності), призначених для запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, надання допомоги постраждалому населенню, проведення невідкладних відновлювальних робіт і заходів; номенклатура матеріальних резервів (далі - номенклатура) - обґрунтований і затверджений у встановленому порядку перелік матеріальних цінностей.

Відповідно до вимог п. 4 вказаного Порядку номенклатура та обсяги матеріальних резервів визначаються та затверджуються відповідними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та керівниками підприємств.

Номенклатура та обсяги матеріальних резервів визначаються з урахуванням прогнозованих для конкретної території, галузі, об'єкта підприємства видів та рівня надзвичайних ситуацій, обсягів робіт з ліквідації їх наслідків, розмірів заподіяних збитків, обсягів забезпечення життєдіяльності постраждалого населення.

Як вбачається з п. 11 Порядку, створення та накопичення матеріальних резервів здійснюється відповідно до річних графіків, затверджених відповідними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та керівниками підприємств.

Наведене свідчить, що створенню матеріального резерву на підприємстві передує затвердження плану-графіку відповідними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Між тим, ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Київській області не надано жодного доказу на підтвердження включення відповідача та продукції, яку він виробляє, органами місцевого самоврядування до номенклатури та обсягів матеріальних резервів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом цивільного захисту України від 02 жовтня 2012 № 5403-VI (далі - КЦЗ України), Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон України № 877-V) (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України № 877-V державний нагляд здійснюється за місцем провадження господарської діяльності господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 51 КЦЗ України діяльність із забезпечення техногенної безпеки є складовою виробничої, експлуатаційної та іншої діяльності відповідних посадових осіб і працівників підприємств, установ, організацій. Ця вимога відображається у відповідних статутах або положеннях.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 67 КЦЗ України передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Згідно із вимогами ч. 2. ст. 68 КЦЗ України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку встановленому законом.

Відповідно до п.п. 1, 4, 10 ч. 1 ст. 70 КЦЗ України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (ч. 2 ст. 70 КЦЗ України).

Отже, єдиною підставою для повного чи часткового зупинення діяльності підприємства є факт створення відповідачем загрози життю та здоров'ю людей у зв'язку із експлуатацією приміщень, і цей факт має бути доведений належними та допустимими доказами.

При цьому, така ознака як створення загрози життю та/або здоров'ю людей трактується досить широко. Теоретично всі порушення протипожежних норм у тій чи іншій мірі створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Отже, застосування цих заходів можливе за будь-яке порушення. Оскільки обов'язок доведення позовних вимог законом покладено на позивача, то саме органи пожежного нагляду мають обґрунтувати необхідність застосування зупинення роботи підприємства, а суд дослідити вказані докази та надати їм відповідної правової оцінки.

Проте, позивач, як суб'єкт владних повноважень, не довів обґрунтованість обрання такого заходу, як повне зупинення експлуатації (роботи) позивача та ступінь загрози життю та здоров'ю громадян, з урахуванням виявлених у ході позапланової перевірки порушень ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Крім того, виявлені порушення законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки є такими, що можуть бути усунуті шляхом надання припису, накладення адміністративного стягнення на посадових осіб відповідача або застосування до суб'єкта господарювання фінансових санкцій.

Водночас, повне зупинення експлуатації (роботи) відповідача є крайнім заходом, який несе значні негативні фінансові наслідки для відповідача, його працівників та бюджету, тому має застосовуватись лише якщо іншими заходами неможливо забезпечити безпеку для життя та здоров'я людей.

Так, ст. 69 КЦЗ України встановлено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у межах своїх повноважень видають відповідно приписи, розпорядження чи постанови з питань пожежної безпеки у разі:

- недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

- порушення вимог пожежної безпеки передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень будівель та споруд виробничого призначення;

- випуску і реалізації вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 68 КЦЗ України посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов'язані застосовувати санкції, визначені законом.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що звернення до суду з даним адміністративним позовом щодо застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівель, споруд та об'єктів відповідача можливе у разі, якщо відповідачем не будуть виконані у встановлений органом державного нагляду строк законні вимоги позивача, які відображені у відповідному рішенні суб'єкта владних повноважень (приписі, розпорядженні чи постанові), яке є обов'язковим для виконання відповідачем згідно вимог ст.ст. 68, 69 Кодексу цивільного захисту України та ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, за невиконання припису № 98, відносно відповідача санкції не приймалися.

Крім того, передумовою звернення суб'єкта владних повноважень до адміністративного суду щодо застосування або підтвердження обґрунтованості застосування заходів реагування є встановлення такого порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює реальну загрозу життю та здоров'ю людей.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про необхідність встановлення рівноваги між здійсненням контролю за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки і використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано.

Вимога знаходження справедливої рівноваги означає, що завжди має бути розумна пропорційність між використовуваними засобами і метою, яка ними достягається.

Принцип пропорційності спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення.

Принцип пропорційності являє собою загальний, універсальний принцип права, який вимагає співрозмірного обмеження прав та свобод людини для досягнення публічних цілей.

Отже, вимоги ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Київській області стосовно повного зупинення роботи ТОВ «Орієнтир-Буделемент» не відповідають тяжкості тих порушень, які зазначені в акті останньої перевірки № 73.

Крім того, позивачем не надано суду переконливих доказів того, що перелічені в акті перевірки № 73 порушення позивачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки створюють реальну загрозу життю та здоров'ю людей, а усунення цих порушень вимагає вжиття заходів реагування у вигляді саме повного зупинення діяльності позивача і не може бути усунуто іншими можливими заходами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2017 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова