Справа № 822/407/16
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/407/16

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

14 листопада 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "КАМ'ЯНЕЦЬ-ПОДІЛЬСЬКАВТОАГРЕГАТ" (далі - позивач) до Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 14.03.2016 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просив: податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 30.11.2015 скасувати в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на суму 557710,00 грн. (в тому числі 44568,00 грн. за основним платежем та 11142,00 грн. штрафні (фінансові) санкції); визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 30.11.2015 на загальну суму 33375,00 та № від 30.11.2015 на суму 7199,00 грн.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.05.2016 у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.09.2016 постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.05.2016 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.05.2017 касаційну скаргу ПАТ "КАМ'ЯНЕЦЬ - ПОДІЛЬСЬКАВТОАГРЕГАТ" задоволено частково. Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.05.2016 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22.09.2016 - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.08.2017 адміністративний позов задоволено повністю.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції № від 30.11.2015 в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток на суму 55 710,00 грн. (з яких 44568,00 грн. - за основним платежем та 11142,00 грн. - штрафні (фінансові санкції)).

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Кам'янець-Подільської об'єднаної Державної податкової інспекції № від 30.11.2015 та № від 30.11.2015.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі та просила колегію суддів її задовольнити.

Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що Кам'янець-Подільською ОДПІ проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ "КАМ'ЯНЕЦЬ - ПОДІЛЬСЬКАВТОАГРЕГАТ" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2012 по 31.12.2014, про що складено акт №816/22-09-22-01/00232130 від 18.11.2015.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем пп. 138.1.1 п. 138, п. 138.2, п.138.6, п. 138.8, п.138.10 ст. 138, п. 198.5, ст. 198 ПК України, що призвело до: заниження податку на прибуток за 2014 в сумі 74601 грн.; завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2014 в сумі 291326 грн.; заниження податку на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет, всього в сумі 22250 грн. за січень-лютий та жовтень-листопад 2014; завищення суми зарахування від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість всього в сумі 7199 грн. за березень-травень 2014; завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за грудень 2014 р. в сумі 8722 грн.

30.11.2015 на підставі акта перевірки відповідачем було прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 74 601 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 18 650, 25 грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 22 250 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 11 125 грн.;

- №, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 15 921 грн.

З акту перевірки слідує, що ПАТ "КАМ'ЯНЕЦЬ - ПОДІЛЬСЬКАВТОАГРЕГАТ" реалізовано готової продукції (вузли, деталі, запчастини до автомобілів КрАЗ) за цінами, нижчими від її собівартості. При цьому у вересні 2014 р. позивачем було придбано у ПАТ "АвтоКрАЗ" автомобільне шасі КрАЗ в кількості 1 шт. на суму 1 043 760 грн. (в т.ч. ПДВ 173960 грн., тобто вартість придбання шасі становить 869800 грн.), а в жовтні 2014 р. вказане шасі реалізовано на експорт ООО "ТД "РУСКРАЗ" (м. Москва, РФ) на суму 2515000 рос. руб., що в еквіваленті (по курсу 0,31634 грн./руб.) становить 795595,10 грн. (накладна №352 від 17.10.2014 р., МД №012196 від 17.10.2014).

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що операції позивача з ООО "ТД "РУСКРАЗ" та ПАТ "АвтоКрАЗ" здійснені в межах господарської діяльності, є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України вказано, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п. "г" п.п.198.5 ст. 198 ПК України, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПК України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Підпунктом 138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України вказано, що витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу (п.138.6 ст.138 ПК України).

Собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг (п.138.8 ст.138 ПК України).

Підпунктом 14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно ч. 1 ст. 142 ГК України, прибуток (дохід) суб'єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

З наведеного слідує, що включення тієї чи іншої господарської операції до господарської діяльності, що складає підприємництво, не залежить від того, прибуткова вона чи збиткова. Декілька збиткових операцій можуть бути покриті однією прибутковою господарською операцією.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) підчас здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети) є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

Розглядувана позиція випливає зі змісту підпункту 14.1.231 ПК України, відповідно до якого розумна економічна причина (ділова мета) - розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Сутність доктрини ділової мети полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди поширюються лише на операції, які мають розумну економічну причину.

При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку, і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов'язання).

Однак податковий орган може довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Так, податкова вигода може бути необґрунтованою, зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). При цьому діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак податкова вигода не є самостійною діловою метою.

Аналогічного висновку дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 17.02.2015 у справі № К/800/50438/14 (№ 814/1365/14).

При цьому, суд першої інстанції вірно послався на постанову Верховного Суду України від 09.06.2015 у справі №817/2197/13-а де вказано, що при здійсненні платником податку господарської діяльності можливі збиткові операції. Віднесення таких операцій до господарських можливе у випадках обґрунтування економічних причин чи ділової мети (зважаючи на ризики підприємницької діяльності) укладення угод за ціною нижчою за виробничу собівартість.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що реалізація в початкових, неконкурентних місяцях 2014 року готової продукції (вузли, деталі, запчастини до автомобілів КрАЗ) покупцю ПАТ "АвтоКрАЗ" за цінами, нижчими від їх собівартості, повністю компенсувалась значним перевищенням вартості реалізованої цьому ж покупцю продукції над її собівартістю за підсумками 2014 року, адже, перевищення доходів від реалізації готової продукції становить 15 595 661,00 грн. над її собівартістю - 13 564 326,00 грн. за 2014 рік та складає 2 031 335,00 грн.

Щодо реалізації контрагенту ООО "ТД "РУСКРАЗ" одного автомобільного шасі в жовтні 2014 року, яка стала збитковою внаслідок раптового різкого зниження курсів НБУ, тобто з причини, яку контрагенти передбачити не могли (наявні ризики підприємницької діяльності), повністю компенсувалась значним перевищенням вартості реалізованих в 2014 році контрагенту ООО "ТД "РУСКРАЗ", договірна кількість десять автомобільних шасі над вартістю їх купівлі у ПАТ "АвтоКрАЗ" - 196 579,36 грн.. тобто наявна значна прибутковість господарської операції, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що господарські операції позивача обумовлені розумними економічними причинами та здійснені з метою отримання матеріальної вигоди, а отже судом встановлено наявність ділової мети при реалізації товару контрагентам ПАТ "АвтоКрАЗ" та ООО "ТД "РУСКРАЗ".

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Кам'янець-Подільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 21 листопада 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5