Справа № 506/384/17
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 506/384/17

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Меєчко О.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1,
судді ОСОБА_2,
судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року ОСОБА_5 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (надалі відповідач, УПФ) в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення УПФ від 14.06.2017 року про відмову у призначенні пенсії;

- зобов'язати УПФ призначити пенсію на пільгових умовах з 17.05.2017 року.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач звернувся до УПФ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «а», «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але рішенням УПФ позивачу було відмовлено у призначенні такої пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу. Позивач вважає рішення УПФ незаконним, оскільки він має загальний стаж роботи не менше 30 років, з яких більше 17 років проробив на посадах пов'язаних із важкими та шкідливими умовами праці.

Постановою Фрунзівського районного суду Одеської області від 02.10.2017 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, УПФ подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно паспорту позивача, останній народився 24.04.1967 року в с. Артирівка Красноокнянського району Одеської області та 24.04.2017 року позивачу виповнилося 50 років.

17.05.2017 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії за віком за Списком №1, надавши необхідні документи.

Рішенням УПФ №12 від 14.06.2017 року позивачу було відмовлено у призначенні такої пенсії. Зазначене рішення мотивоване тим, що необхідний пільговий стаж, який підтверджений первинними документами складає тільки 6 років 2 місяця 27 днів, що недостатньо для призначення пенсії відповідно до пункту «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». За наявним в пенсійній справі документами, право на призначення пенсії за Списком №1 заявник набуде при досягненні 54 років.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №12661/02 від 13.07.2017 року, вбачається, що за результатами перевірки у порядку контролю пенсійної справи позивача головним управлінням встановлено, що рішення про відмову у призначенні пенсії останньому було прийнято з численними порушеннями вимог чинного законодавства. Зокрема, в рішенні про відмову до пільгового стажу безпідставно не зараховано період з 02.05.1999 року по 04.07.2003 року.

В подальшому, після проведення вищевказаної перевірки пенсійної справи позивача, до його пільгового стажу було зараховано період роботи з 02.05.1999 року по 04.07.2003 року та вилучено період перебування у відпустці без збереження заробітної плати з 27.11.2000 року по 15.03.2001 року. В зв'язку з чим, позивачу 16.08.2017 року за №2825/06 було надіслано заміну рішення про відмову у призначенні пенсії.

Згідно заміненому рішенню УПФ №12 від 14.06.2017 року позивачу було відмовлено у призначенні пільгової пенсії (список № 1), в зв'язку з тим, що необхідний пільговий стаж, який підтверджений первинними документами складає 9 років 0 місяців 14 днів, що недостатньо для призначення пенсії відповідно до пункту «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновок, що дії УПФ щодо неврахування періоду пільгового стажу позивача, в який не проводилась атестація робочих місць є протиправними, оскільки обов'язок проведення атестації робочих місць, її своєчасність та якість покладена на керівників підприємств та не залежить від працівника і не впливає на зменшення шкідливості умов його праці, а тому позивача не можна позбавити його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з трудовою книжкою позивача серії БТ-І №4533168 від 23.11.1984 року вбачається, що 13.11.1992 року позивач був прийнятий Алєксєєвським шахтоуправлінням на посаду помічника машиніста на шахту «Довжанка», з повним підземним робочим днем та в подальшому 02.05.1999 року був переведений в ТОВ «Шахта Довжанка» на посаду помічника машиніста на шахту «Довжанка» з повним підземним робочим днем, з якого його було звільнено 30.11.2009 року.

Так, період роботи з 02.05.1999 року по 30.11.2009 року (за виключенням періоду перебування позивача у відпустці без збереження заробітної плати з 27.11.2000 року по 15.03.2001 року) відповідачем зарахований позивачу як пільговий і спору щодо цього періоду у сторін немає, зарахований пільговий стаж складає 9 років 0 місяців 14 днів. Також відповідач не заперечує проти того, що загальний трудовий стаж позивача складає понад 33 роки. Стаж роботи у період з 13.11.1992 року по 01.05.1999 року відповідач відмовляється зараховувати позивачу як пільговий, так як відсутні докази атестації робочого місця позивача за умовами його праці.

Відповідно до п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до п.3 «Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими умовами праці, зайнятість яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.2005 року при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року №41.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з п.4 Порядку проведення атестації та пп.1.5 п.1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Відповідно п.10 Порядку проведення атестації, результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

У пункті 4.2 Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Таким чином, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені п.4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Відповідна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 року по справі №21-307а14.

Випискою з наказу по ТОВ «шахта Довжанка» від 16.06.2000 року №9 «Про результати атестації робочих місць» та наказом по ТОВ «шахта Довжанка» від 17.08.2005 року №15 «Про результати атестації робочих місць» підтверджено пільгове пенсійне забезпечення по списку №1 посаду помічник машиніста каменерізної машини.

Також судом першої інстанції в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_6, який пояснив суду, що він у період з 1980 року по 1997 рік та 1999 року по 2009 рік працював спочатку на шахті «Довжанка» при Алєксєєвському шахтоуправлінні, а потім в ТОВ «Шахта Довжанка», де з 1992 року по 2009 рік також працював і позивач на посаді помічника машиніста каменерізної машини. Вказав, що за час праці на шахті, починаючи з 1992 року вони постійно за умовами праці проходили атестацію робочих місць.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в суді першої інстанції пояснили, що вони також працювали з позивачем на одному підприємстві. Позивач за весь час роботи на підприємстві працював на посаді помічника машиніста каменерізної машини. Як вони так і позивач майже кожного року постійно за умовами праці проходили атестацію робочих місць.

Свідками надані трудові книжки про їх роботу разом з позивачем на одному підприємстві за періоди: ОСОБА_6 - з 1980 по 1997 рік та з 1999 по 2009 рік, ОСОБА_8 з 1994 по 2002 рік та ОСОБА_7 з 2000 по 2010 рік.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає протиправними дії УПФ щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 13.11.1992 року по 01.05.1999 року.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у про скасування рішення УПФ від 14.06.2017 року про відмову у призначенні пенсії та зобовязання УПФ призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, є законним та обґрунтованим.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області залишити без задоволення, а постанову Фрунзівського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 24 листопада 2017 року.

Головуючий суддя:ОСОБА_1
Суддя: Суддя: ОСОБА_2 ОСОБА_3