Справа № 810/2339/17
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2017-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року № 810/2339/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лиска І.Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Аді" про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Аді" про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій по списку №1 за період травень - червень 2017 року в сумі 14150,36 грн. на підставі отриманих та не оскаржених розрахунків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача наявна заборгованість фактичних витрат на виплату і доставку пенсій по списку №1, призначених відповідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення за період травень - червень 2017 року у розмірі 14150,36 грн., що підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Відповідач у добровільному порядку заборгованість не сплатив, тому позивач звернувся до суду.

Територіальні органи Пенсійного фонду України в силу закону здійснюють функції з контролю за правильністю, повнотою нарахування і своєчасністю сплати страхувальниками внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а також стягнення заборгованості за страховими внесками, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача сум вказаної заборгованості.

Позивач подав до суду клопотання, в якому просив справу розглядати без участі свого представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач заперечував проти позову. У заперечення відповідач зазначив, що у товариства відсутні робочі місця з шкідливими умовами праці, а тому і обовязок щодо відшкодування пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону № 1788-XII у нього відсутній. Відповідач зазначає, що особи які зазначені в розрахунках не надавали позивачу документів, підтверджуючих наявність шкідливих умов праці при подачі заяви про призначення пенсії. Відповідач в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про відкладення розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Крім того, частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідачем не надано суду доказів поважності причин неможливості забезпечення явки представника відповідача в судове засідання, а тому суд на підставі ч. 4 та ч. 6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ТОВ Виробничо-комерційна фірма Аді, ідентифікаційний код 20614845, зареєстроване як юридична особа 15.05.1995.

Як платник внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування відповідач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області.

Судом встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед Управлінням Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 1 за період травень-червень 2017 року в сумі 14150,36 грн.

Управлінням Пенсійного фонду України в місті Славутичі Київської області було направлено відповідачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників) відповідно до яких товариство має відшкодувати заборгованість щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за списком №1 для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період травень - червень 2017 року на загальну суму 14150,36 грн. Вищевказані розрахунки були отримані відповідачем, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Суд звертає увагу на те, що доказів оскарження товариством саме розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за списком №1 за період травень - червень 2017 року у розмірі 14150,36 грн. суду не надано.

Відповідач в запереченнях зазначив, що заборгованість не визнає, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту роботи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у особливо важких та шкідливих умовах праці.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсіонер ОСОБА_3, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, працював у зоні відчуження сукупно 7 років 6 місяців 7 днів, що підтверджується довідкою уточнюючою характер роботи від 29 жовтня 2008 р. № 23; пенсіонер ОСОБА_1 перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, працював у зоні відчуження сукупно 2454 дні, тобто 6 років 7 місяців, що підтверджується довідкою від 21.02.2012 № 04. Крім того, позивачем надано розпорядження №108746 від 04.04.2016 на ОСОБА_2 та розпорядження №111081 від 05.04.2017 на ОСОБА_1, згідно з якими даним особам призначено пенсію за віком, а умови призначення - робота за списком №1.

Сума заборгованості відповідача підтверджується карткою особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №1.

Наявну заборгованість у розмірі 14150,36 грн. відповідачем у добровільному порядку не сплачено.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначені Законом України від 26.06.1997 №400/97-ВР "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування" (далі Закон України від 26.06.1997 №400/97-ВР).

Пунктом 1 статті 1 Закону України від 26.06.1997 р. № 400/97-ВР визначено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування визначені Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" (далі Закон України від 09.07.2003 №1058-ІV).

Згідно абзацу другого пункту 1 статті 14 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV, страхувальниками є роботодавці підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи-підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Частиною першою статті 15 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV встановлено, що платниками страхових внесків є страхувальники, зазначені у статті 14 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон України від 05.11.1991 №1788-XII), виплата пенсій здійснюється за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Коло осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи за списком №1, визначено пунктом "а" частини першої статті 13 Закону України №1788-XII від 05.11.1991.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, значеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення, пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 6.4. розділу 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 (далі - Інструкція), розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з пунктом 6.7 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

З огляду на вищевикладені положення Інструкції № 21-1, вбачається чітко визначений порядок надсилання органами Пенсійного фонду України на адреси підприємств розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (згідно з додатками 6 та 7), а саме: щорічно в термін до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підприємства відповідно до вимог пункту 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го числа повинні вносити до Пенсійного фонду України зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Згідно з абзацом четвертим підпункту 1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України № 1058-ІV, підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Отже, зазначеною нормою прямо визначено обов'язок відповідача стосовно відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що правомірність стягнення витрат на виплату і доставку пенсій вказаним у позові пенсіонерам досліджувалось в адміністративних справах №2а-5925/11/1070, №2а-443/12/1070, №2а-2976/11/1070, №2а-1889/12/1070, №810/1237/13а, №810/4854/13а, №810/681/17. Зазначені судові рішення мотивовані тим, що позивачем правомірно включено до розрахунку витрати на виплату і доставку пенсій цим громадянам, тому відповідач зобовязаний відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій цим особам.

Отже, вищевказаними постановами Київського окружного адміністративного суду, які набрали законної сили, позовні вимоги цього ж позивача до цього ж відповідача про стягнення заборгованості з тих же підстав, але за інший період, з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій тим самим особам, задоволено.

З урахуванням наведеного суд вважає, що наявність підстав для стягнення заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій саме стосовно вказаних у позові осіб вже встановлено вказаними судовими рішеннями і згідно з приписами ст. 72 КАС України не потребують доказуванню у цій справі.

Наявність у відповідача заборгованості підтверджується доказами, наданими позивачем. З матеріалів справи вбачається, що органом Пенсійного фонду направлено на адресу відповідача розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій пенсіонерам відповідача, в якому зазначено суми пенсій, виплачених пенсіонерам разом з витратами на доставку цих пенсій.

На день судового розгляду відповідач суму заборгованості не сплатив.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача правомірними і обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Аді" () на користь Управління Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату пільгових пенсій за травень-червень 2017 року в сумі 14150 (чотирнадцять тисяч сто п'ятдесят) грн. 36 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лиска І.Г.