Справа № 553/984/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 р. Справа № 553/984/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Ковальчук А.С.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 09 жовтня 2017 року по справі № 553/984/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання проведення нарахування та виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Ленінського районного суду м. Полтава з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у нарахуванні та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.06.2015 року по 20.12.2016 року та розпорядження відділу з питань призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області № 03-51/1-59 від 28.03.2017 року та зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести нарахування та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1, НОМЕР_1, виданого Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 14.11.1996 року, ідентифікаційний код НОМЕР_2, з 01.06.2015 року по 20.12.2016 року.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтава від 09 жовтня 2017 року задоволено позов (а.с. 80-84).

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у нарахуванні та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.06.2015 року по 20.12.2016 року та розпорядження відділу з питань призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області № 03-51/1-59 від 28.03.2017 року.

Зобовязано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести нарахування та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1, НОМЕР_1, виданого Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 14.11.1996 року, ідентифікаційний код НОМЕР_2, з 01.06.2015 року по 20.12.2016 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, пославшись на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належної оцінки доказів і встановлення обставин у справі, просив постанову суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 87-90). Апелянт наголошує на пропуску строку звернення з позовом до суду. Крім того зазначає, на відсутності у позивача права на відновлення та виплаті йому пенсії у спірному періоду, тому як, він не відносився до категорії осіб, на яких обмеження щодо виплати пенсії на період роботи не розповсюджувалось.

Позивач заперечував проти апеляційної скарги та наполягав на залишенні її без задоволення. Надав письмові заперечення.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що 17 січня 2011 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та має право на пенсію за вислугу років відповідно дно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

З 01 квітня 2015 року позивачу, як військовому пенсіонеру, виплата пенсій була припинена, що є протиправним, оскільки порушує законні права позивача, з приводу чого останній неодноразово звертався до відповідача з зверненнями та скаргами.

Листом № 686/03/24/1 від 10.02.2017 року ГУ ПФ України в Полтавській області, направленого на адресу позивача, вказувалось про те, що пенсія з 01.04.2015 року по 30.11.2016 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, в звязку з внесенням змін ЗУ № 213-УШ від 02.03.2015 року та № 911-УШ від 24.12.2015 року до ст. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Цими нормами передбачено тимчасове, у зазначений період, припинення виплати пенсії особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону. У період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених ЗУ «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів».

З цих же підстав, було відмовлено позивачу і розпорядженням відділу з питань призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області № 03-51/1-59 від 28.03.2017 року, яке отримано позивачем 07.04.2017 року,

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що Розпорядження відділу з питань призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області № 03-51/1-59 від 28.03.2017 року, яким відповідач відмовив ОСОБА_1 у відновленні виплат з отримання пенсій на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є такою, що ґрунтується на відсутності змін до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», щодо порядку виплати пенсії особам, що працюють на посадах державних службовців, що є таким, що порушує законні права позивача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, то колегія суддів не приймає до уваги зазначенні апелянтом доводи. Вони є з огляду на фактичні обставини справи не обґрунтованими. При чому вимоги апеляційної скарги про скасування постанови та відмова у задоволені позову, не узгоджуються з доводами апелянта щодо пропуску строку звернення та тих правових наслідків (ст..100 КАС України), які з цього витікають.

Щодо вимог позивача про проведення поновлення виплати пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

З 01.04.2015 року набрали чинності зміни до ч.1 ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» від 09 квітня 1992 року № 2262- XII, внесені Законом України № 213-УІІІ від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким статтю 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" викладено в такій редакції:

"Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

При цьому Закон 213-VIII не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах, прийнято не було.

Разом з цим, зміни до цього закону щодо порядку виплати пенсій особам, що працюють на посадах державних службовців не внесено.

01 січня 2016 року набули чинності норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-УІІІ від 24.12.2015 року, відповідно до якого були внесенні зміни в ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року, які полягали в тому, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

При цьому вказана норма Закону має перелік винятків, за якими виплата пенсії не призупиняється, а саме: інвалідність І та II груп, інвалідом війни III групи, ветеранам військової служби та учасникам бойових дій, особою, на яку поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

В той же час, як встановлено за матеріалами справи, позивач не відноситься до вказаної категорії осіб позивач. Він є ветераном органів внутрішніх справ, але ж не є ветераном військової служби, що є різною категорією осіб.

Слід звернути увагу на той факт, що у даному Законі мова йде про тимчасове припинення виплати пенсії, а не про позбавлення громадянина права на пенсію.

Разом з тим, Рішенням Конституційного суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 "У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"" перше речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, відповідно до якого тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки Рішення КСУ набирає чинності в момент проголошення і визнає відповідні норми законодавства неконституційними, саме з часу прийняття, у відповідача по справі наявний обов'язок щодо відновлення нарахування та виплати позивачу пенсії саме з 20.12.2016 року, що і було виконано останнім.

При чому, на теперішній час позивачу, як такий що продовжує працювати на державній службі здійснюються відповідні виплати пенсії, з урахуванням змін, що були внесені до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016.

Безпосередньо встановлено, що тимчасово, по 31 грудня 2017 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії не виплачуються.

В даному випадку на період 2017 року законодавцем встановлена можливість для отримання пенсії працюючій особі, яка підпадає під дію Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист". В даному випадку Позивач починаючи лише з 2017 року є тією особою, що підпадає під дію цього закону, як ветеран ОВС.

З огляду на зазначене, відмова відповідача у проведені поновлення та виплати пенсії позивачу за відповідний період з 01.06.2015 року до 20.12.2016 року, як працюючому пенсіонеру є законною та обґрунтованою.

Надання неналежної правової оцінки встановленим фактичним обставинам справи, привело суд першої інстанції до неправильного вирішення справи та помилкового висновку про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Враховуючи наведене, колегія суддів, з урахуванням приписів ст.202 КАС України дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції із прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2,11, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 209, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Полтава від 09 жовтня 2017 року по справі № 553/984/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

У повному обсязі складена 23 листопада 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4