Справа № 202/5204/17
Суддя: Волошин Є. В.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/5204/17
Провадження № 2-а/202/227/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції м.Дніпра ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за те, що 02 серпня 2017 року о 17 год. 45 хв. у м. Дніпрі водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, у якого під час гальмування не працював сигнал зупинки, порушуючи п.31.4.3 (а) ПДР, при перевірці документів не мав при собі (не надав для перевірки) поліс обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив 2.1. (г) ПДР. В позові зазначив, що у вказаний час позивач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на початку Ярмаркового узвізу м. Дніпро був зупинений екіпажем поліції №2458 у звязку з тим, що за словами інспектора роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції м. Дніпра ОСОБА_2, на автомобілі позивача не працював лівий стоп-сигнал. Однак, подальша перевірка показала, що сигнал працює. Після цього відповідач проінформував позивача про те, що непрацюючий сигнал не є порушенням ПДР і поліцейський лише інформує про необхідність усунення цієї несправності. Після цього відповідач попросив надати позивача водійське посвідчення, реєстраційний талон на транспортний засіб і страховий поліс. Позивач надав поліцейському посвідчення водія та реєстраційний талон на транспортний засіб та заявив, що вимога надати поліс обов'язкового страхування власників транспортних засобів є незаконним, оскільки позивач нічого не порушував, протокол про притягнення до адміністративної відповідальності відносно позивача не складався. Після відмови позивача надати поліс відповідач склав оскаржувану постанову, при цьому надати копію постанови позивачу відмовився. Вважає, що відповідач навмисно спотворив факти про сигнали зупинки в постанові, оскільки не працював тільки лівий сигнал повороту, в той час як стоп-сигнал працював. Вважає вищезазначену постанову прийнято з порушенням норм процесуального права, без урахування фактичних обставин справи та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні.

Відповідач - інспектор роти №6 батальйону №2 лейтенант поліції ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, через канцелярію суду представник Управління патрульної поліції в м. Дніпрі надав заперечення проти позову, в яких посилається на те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та просить у задоволенні адміністративного позову відмовити, оскільки під час патрулювання відповідачем був помічений автомобіль НОМЕР_1 під керування водія ОСОБА_1, у якого під час гальмування не працював сигнал зупинки, порушуючи п.31.4.3 (а) ПДР, при перевірці документів водій не надав поліс обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив 2.1. (г) ПДР. З цих підстав вважає, що позивачем вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. На підтвердження своїх заперечень надав суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 серпня 2017 року інспектор роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції м.Дніпра ОСОБА_2 виніс постанову серії АР № 008234, по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп.

Відповідно до вказаної постанови, 02 серпня 2017 року о 17 год. 45 хв. у м. Дніпрі водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, у якого під час гальмування не працював сигнал зупинки, порушуючи п.31.4.3 (а) ПДР, при перевірці документів не мав при собі (не надав для перевірки) поліс обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив 2.1. (г) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі статтею 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно з п. 21.1 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу, без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Відповідно до пункту 21.3 статті 21 цього ж Закону при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пункт 21.2 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає такі випадки, а саме встановлює, що контроль за наявністю договорів обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Тобто, законом встановлені виключні підстави для предявлення водієм на вимогу поліцейського страхового полісу (сертифікату) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про притягнення до адміністративної відповідальності щодо порушень правил дорожнього руху відносно позивача не складався, матеріали дорожньо-транспортної пригоди не оформлювалися, отже, законні підстави вимагати у водія предявити страховий поліс були відсутні.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - в виді штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач заперечує наявність у його діях складу правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, та стверджує про порушення відповідачем порядку прийняття постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги до якого встановлені статтею 256 КУпАП.

Згідно з ч. 1 ст. 257 Кодексу протокол разом з іншими матеріалами справи, зокрема, процесуально оформленими доказами, перелік яких встановлено у статті 251 Кодексу, надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції визначається Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376.

Згідно з п. 3 зазначеної Інструкції протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Частиною 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до частини 5 статті 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Однак судом встановлено, що протокол у справі про адміністративне правопорушення не складався на підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП, а постанова в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача була винесена на місці вчинення правопорушення тією самою посадовою особою, яка виявила дане правопорушення.

В той час як вбачається з матеріалів позовної заяви, відеозапису з бодікамери відповідача, позивач оспорював порушення та заперечував проти застосування до нього адміністративного стягнення.

Таким чином, судом не встановлено, яким чином давав оцінку та досліджував докази відповідач, на підставі яких даних дійшов до висновку про вчинення позивачем правопорушення та виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення, піддавши позивача адміністративному стягненню за порушення Правил дорожнього руху. При цьому у відповідності до вимог чинного адміністративного судочинства, зокрема ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, тобто на відповідача.

Відповідач не дослідив усіх передбачених нормою матеріального права юридичних (доказових) фактів, наявність чи відсутність яких впливає на остаточний результат справи, порушив правила оцінки доказів.

Крім того, як вбачається з відеозапису, відповідач в порушення вимог ч. 6 статті 258 КУпАП дійсно не надав копію оскаржуваної постанови позивачу.

Відповідно до п. 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. ст. 1-2, 11, 69, 71, 80, 86, 94, 159-163 КАС України, ст. ст. 126, 213, 222, 254, 258, 268, 288 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №6 батальйону №2 Управління патрульної поліції м.Дніпра ОСОБА_2, Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАА № 0083234 від 02 серпня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення. Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови

Суддя Волошин Є.В.