Справа № 817/502/17
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2017-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Щербаков В.В.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"20" листопада 2017 р. Справа № 817/502/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "04" травня 2017 р. у справі за позовом Малого приватного підприємства фірма "Промсервіс" до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року Мале приватне підприємство фірма "Промсервіс" (далі - МППФ У квітні 2017 року Мале приватне підприємство фірма "Промсервіс" (далі - МППФ "Промсервіс") звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - ГУ ДФС у Рівненській області) про визнання протиправною та скасування вимоги від 10.02.2017 №725-17.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 04 травня 2017 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Рівненській області форми "Ю" від 10.02.2017 №725-17.

Присуджено на користь позивача Малого приватного підприємства фірми "Промсервіс" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір в сумі 1600,00грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ГУ ДФС у Рівненській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.02.2017 ГУ ДФС у Рівненській області для МППФ "Промсервіс" було сформовано та надіслано податкову вимогу форми "Ю" №725-17, якою керівника підприємства повідомлено про те, що станом на 09.02.2017 сума податкового боргу платника за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 36107,76грн. (а.с.4).

Вважаючи вимогу податкового органу протиправною, МППФ "Промсервіс" звернулося до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ГУ ДФС у Рівненській області приймаючи вказану вимогу діяло протиправно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Податковим кодексом України (далі - ПК України) (в редакції чинній на момент спірних правовідносин).

Положення пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України регулюють відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкову вимогу, у разі коли у нього виник податковий борг.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.4 ст.59 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника відповідача, оспорювана вимога прийнята на підставі даних інтегрованої картки платника про наявність у позивача податкового боргу з акцизного податку за липень 2016 року в сумі 36107,76грн., яка за даними податкового органу станом на 10.02.2017 не погашена.

Підпунктом 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції), який належить до загальнодержавних податків і зборів та справляється на всій території України.

Відповідно до пп. 203.1, 203.2 ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з пп.222.1.1 п.222.1 ст.222 Податкового кодексу України суми податку перераховуються до бюджету платниками акцизного податку протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період.

Відповідно до ст.223 Податкового кодексу України, базовий податковий період для сплати податку відповідає календарному місяцю. Платник податку з підакцизних товарів (продукції), вироблених або переобладнаних на митній території України; імпортер алкогольних напоїв та тютюнових виробів; суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів; оптовий постачальник електричної енергії подає щомісяця не пізніше 20 числа наступного періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

Отже, останнім днем сплати акцизного податку за липень 2016 року є 30 серпня 2016 року.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Як вбачається з матеріалів справи, останні не містять доказів наявності у позивача податкового боргу з акцизного податку за липень 2016 року.

Також встановлено, що у декларації акцизного податку за квітень 2016 року, МППФ "Промсервіс" було задекларовано 18000,00грн. податкових зобов'язань (а.а.с.15-17).

17.05.2016 р. позивачем, на підставі платіжного доручення №2426, через розрахунковий рахунок у ПАТ "Фідобанк" перераховано до бюджету акцизний податок за квітень 2016 року в сумі 36000,00грн., про що свідчить штемпель банку (а.с.48).

Разом з цим, з матеріалів справи встановлено, що дані обставини були також встановлені під час розгляду Рівненським окружним адміністративним судом адміністративної справи за №817/919/16, за наслідками якого 14.11.2016 р. прийнято рішення про задоволення позовних вимог МППФ "Промсервіс", яке 10.01.2017 р. набрало законної сили.

В силу вимог ч.1 ст.72, ч.2 ст.255 КАС України ці обстаивни не потребують доказування (а.а.с.59-62).

У вказаному рішенні суд зазначає, що позивачем своєчасно подано до банківської установи платіжне доручення про перерахування до бюджету грошових зобов'язань з акцизного податку за квітень 2016 року, а відтак, ним виконано усі дії, які від нього залежали для належного виконання податкових зобов'язань.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, визначено Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Пунктом 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до пункту 22.4 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Крім того, у декларації акцизного податку за травень 2016 року, МППФ "Промсервіс" задекларовано 21939,00грн. податкових зобов'язань (а.а.с.18-20), які були сплачені відповідно до платіжного доручення від 30.06.2016 №558 на суму 3939,00грн. (а.с.49).

Відтак, враховуючи переплату згідно з платіжним дорученням від 17.05.2016 №2426 на суму 18000,00грн. (36000,00 - 18000,00), позивачем за травень 2016 року було перераховано до бюджету 21939,00грн. податкових зобов'язань, тобто у повному обсязі.

Поряд з цим, судом з'ясовано, що ці обставини були також встановлені під час розгляду Рівненським окружним адміністративним судом адміністративної справи за №817/2230/16, за наслідками якого 16.01.2017 прийнято рішення про задоволення позовних вимог МППФ "Промсервіс", та яке 24.02.2017 набрало законної сили, а тому в силу вимог ч.1 ст.72, ч.2 ст.255 КАС України не потребують доказування (а.а.с.98-102).

Згідно з декларацією акцизного податку за червень 2016 року, позивачем задекларовано 21334,00грн. податкових зобов'язань (а.а.с.21-23), які були сплачені відповідно до платіжного доручення від 29.07.2016 №1149 в сумі 21334,00грн. (а.с.50).

У декларації акцизного податку за липень 2016 року, МППФ "Промсервіс" задекларовано 24456,00грн. податкових зобов'язань (а.а.с.24-26), які були сплачені відповідно до платіжного доручення від 30.08.2016 №1817 в сумі 24456,00грн. (а.с.51).

Згідно з декларацією акцизного податку за серпень 2016 року, позивачем задекларовано 25305,00грн. податкових зобов'язань (а.а.с.27-29), які були сплачені відповідно до платіжного доручення від 30.09.2016 №2499 в сумі 25305,00грн. (а.с.52).

У декларації акцизного податку за вересень 2016 року, МППФ "Промсервіс" задекларовано 24926,00грн. податкових зобов'язань (а.а.с.30-32), які були сплачені відповідно до платіжного доручення від 28.10.2016 №623 в сумі 24926,00грн. (а.с.53).

Згідно з декларацією акцизного податку за жовтень 2016 року, позивачем задекларовано 27957,00грн. податкових зобов'язань (а.а.с.33-35), які були сплачені відповідно до платіжного доручення від 28.10.2016 №624 в сумі 31765,00грн. (а.с.54).

У декларації акцизного податку за листопад 2016 року, МППФ "Промсервіс" задекларовано 25237,00грн. податкових зобов'язань (а.а.с.36-38), які були сплачені відповідно до платіжного доручення від 28.12.2016 № в сумі 21429,00грн. (а.с.55).

Відтак, враховуючи переплату згідно з платіжним дорученням від 28.10.2016 №624 на суму 3808,00грн. (31765,00 - 27957,00), позивачем за листопад 2016 року було перераховано до бюджету 25237,00грн. податкових зобов'язань, тобто у повному обсязі.

Згідно з декларацією акцизного податку за грудень 2016 року, позивачем задекларовано 28056,00грн. податкових зобов'язань (а.а.с.39-41), які були сплачені відповідно до платіжного доручення від 30.01.2017 №726 в сумі 28056,00грн. (а.с.56).

Так, судом вірно встановлено, що позивачем було вчасно сплачено всі суми податкових зобов'язань, задекларованих у податкових деклараціях акцизного податку, не лише за липень 2016 року, а і за період квітень - грудень 2016 року включно.

Відповідно до ст.60 Податкового кодексу України, у разі наявності рішення суду, що набрало законної сили, про скасування суми грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні або в податковій вимозі, то такі рішення контролюючого органу вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Отже колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що висновки контролюючого органу про наявність заборгованості у платника податків перед бюджетом станом на 10.02.2017 є безпідставними.

Отже висновок суду першої інстанції є вірним, що позивач своєчасно, у строки, встановлені п.п.57.1 ст.57, п.223.1, п.223.2 ст.223 Податкового кодексу України, подав до банківської установи платіжні доручення про перерахування до бюджету грошових зобов'язань по акцизному податку за період квітень - грудень 2016 року.

Також судом першої інстанції вірно вказано, що інтегрована картка платника не може бути підставою нарахування, збільшення чи зменшення податкового зобов'язання для такого платника, тим більше доказом такого нарахування, збільшення чи зменшення податкового зобов'язання, оскільки відповідно до вимог Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за №751/28881, інтегрована картка платника є лише формою оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів, тобто містить лише інформацію, яка характеризує стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами. Нарахування ж та/або сплата податкового зобов'язання здійснюється виключно на підставі податкової декларації, в силу дії п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України.

Отже вищенадене свідчить про те, що в діях позивача не вбачається порушення вимог податкового законодавства щодо граничного терміну сплати грошових зобов'язань з акцизного податку в період: квітень - грудень 2016 року, а тому доводи апелянта спростовуються документально підтвердженими доказами позивача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про скасування оскаржуваної вимоги Головного управління ДФС у Рівненській області форми "Ю" від 10.02.2017 №725-17.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Малого приватного підприємства фірми "Промсервіс" та наявність правових підстав для їх задоволення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головне управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "04" травня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: М.М. Капустинський

І.Г. Охрімчук