Справа № 243/8800/17
Суддя: Кузнецов Р. В.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/243/568/2017
Справа № 243/8800/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Кузнецова Р.В.,

при секретареві Малиновській І.Ю.,

розглянувши в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону Управляння патрульної поліції в м. Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Краматорську та Словянську ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 27 вересня 2017 року він рухався на автомобілі Mersedes-benz sprinter, реєстраційний номер АН 7191 II на рейсовому автобусі «Святогірськ - Словянськ» із пасажирами. Приблизно о 16 год. 30 хв. безпосередньо після проїзду перехрестя вулиці Літературної м. Словянська та траси МОЗ позивач зупинився на вимогу патрульних поліцейських яка була подана йому з патрульного автомобіля жестами рук. Після зупинки та перевірки документів відповідачем йому було повідомлено, що він ніби то при проїзді перехрестя не виконав. З приводу цього позивач пояснив інспектору що це не відповідає дійсності, оскільки вимоги дорожнього знаку 2.2. ним були виконані. З метою спростування обвинувачення позивач запропонував інспектору переглянути відеозапис з реєстратора патрульного автомобіля та опитати пасажирів його рейсового автобусу. Зауваження та клопотання позивача відповідач залишив без уваги та склав постанову про накладення адміністративного стягнення, якою наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. З такими діями відповідача позивач категорично не згоден та вважає їх незаконними.

У поясненнях до протоколу позивач виклав свою незгоду із оскаржуваною постановою. Він не скоював зазначеного у постанові адміністративного правопорушення, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки позивач чітко виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», що може бути підтверджено записом відеореєстратора та показаннями свідків, які не були досліджені та допитані за його клопотанням.

Крім іншого, відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення не були розяснені йому права передбачені ст. 268 КУпАП. Отже, відповідач незаконно виніс оскаржувану постанову. Зазначив, що він є водієм категорії «D» понад 25 років, та не має звичок порушувати ПДД, зокрема правила проїзду перехресть, оскільки перевозить людей та несе відповідальність за їх здоровя та життя.

Керуючись ст. 33,251,270,280,287,288 КУпАП, ст. 17,18,69,104,105 КАС України, позивач просив суд ухвалити постанову якою визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія: БР № 492752 від 27 вересня 2017 року.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не завився, подав до суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити.

Відповідач інспектора роти № 4 батальйону УПП в м. Краматорську та Словянську ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2, належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що під час патрулювання 27 вересня 2017 року інспектором роти № 4 батальйону УПП в м. Краматорську та Слов'янську Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2Я, разом зі своїм напарником ОСОБА_3 було виявлено порушення правил дорожнього руху. Так, о 16 год. 31 хв. в м. Словянську на перехресті вул. Літературна та траси М 03, водій керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ, номерний знак АН 7191 II не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а саме: здійснив проїзд без повної зупинки транспортного засобу, чим порушив п. 8.4 б ПДР України за яке передбачена адміністративна відповідальність за ст. 122 ч 1 КУпАП.

Поліцейські відреагували на дане правопорушення та було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу, а саме рухаючись за авто позивача йому було подано звуковий сигнал, та у гучномовець розташований на поліцейській машині було вголос повідомлено щоб водій автомобіля MERCEDES-BENZ н.з АН 7191 II прийняв праворуч та зупинився, про що свідчить відеофіксація з камери поліцейського № AI 100018 яка була розташована на службовому транспортному засобі поліцейського згідно ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію».

Після зупинки транспортного засобу позивача поліцейський підійшов, належним чином представився, пояснив причину перевірки документів та попросив пред'явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України, а саме посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також, під час розгляду справи Інспектор ознайомив позивача із відео фіксацією з камери № AH00018 на якому чітко видно як позивач під час руху не виконав вимогу дорожнього знаку № 2.2 (Проїзд без зупинки заборонено).

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п. 8.4 «б» ПДР України, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП, інспектором було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення ( далі - Постанова), щодо водія ОСОБА_1 Позивачу було розяснено права та обовязки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, порядок і строки оскарження Постанови та наслідки несплати штрафу, а саме ст.ст. 268, 287-289, 307-309 КУпАП, та ст.63 Конституції України.

Факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем було зафіксовано на камеру поліцейського АН 00018, яка відповідно до ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» була закріплена на службовому транспорті. Факт розяснення прав та обовязків позивачу було зафіксовано на камеру поліцейського АН 00006, яка була закріплена на форменому одязі поліцейського.

Згідно із ст. 285 КУпАП гр. ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом Постанови та вручено її копію.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте жодного доказу на обґрунтування своїх доводів до суду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При винесенні постанови поліцейський керувався Конституцією України. Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIIІ , Кодексом України про адміністративні правопорушення (КУпАП), та Наказом № 1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Під час складання постанови поліцейський оцінив докази вчинення адміністративного правопорушення позивачем за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалось на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком, необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог правил дорожнього руху (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Зважаючи на викладене, вважає, що постанова серії БР № 492752 від 27 вересня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною, та такою що не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 49, 51, 71, 104, 160, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких встановлених у судовому засіданні обставин та відповідних ним доказів.

Так у судовому засіданні достовірно встановлено, і ця обставина не заперечується сторонами, що 27 вересня 2017 року відносно позивача ОСОБА_1 інспектором роти № 4 батальйону УПП в м. Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 була винесена постанова Серія: БР № 492752 про адміністративне правопорушення, згідно із якою позивачем було порушено ч. 1 ст. 122 КУпАП. Цією постановою у справі про адміністративне правопорушення, відповідачем було накладено адміністративне стягнення на позивача передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави у розмірі 255 грн. 00 коп.

В постанові зазначено, що: «27 вересня 2017 року о 16 год. 31 хв. в м. Словянську на перехресті вул. Літературна біля будинку № 130 водій керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ, номерний знак АН 7191 II не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а саме: здійснив проїзд без повної зупинки транспортного засобу, чим порушив п. 8.4 «б» ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність за ч 1 ст. 122 КУпАП. Керуючись положеннями ст. 33, ст. 284 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», було прийнято рішення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн. (а.с. 4).

Судом також оглянутий відеозапис з камери поліцейського АН 0063 ОСОБА_4 від 10 травня 2017 року, який міститься на лазерному диску (а.с. 22).

З оглянутого у судовому засіданні відеозапису, встановлено, що 27 вересня 2017 року відносно позивача ОСОБА_1 інспектором роти № 4 батальйону УПП в м. Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 був складений також протокол про адміністративне правопорушення серії: БД № 150395 за порушення вимог п. 2.4 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність встановлена ст. 122-2 КУпАП.

Із відеозапису видно, що під час складання оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія: БР № 492752 від 27 вересня 2017 року, інспекторами поліції було грубо проігноровано клопотання позивача щодо допиту свідків в справі про адміністративне правопорушення. Крім того, вголос позивачеві було оголошено та розяснено лише зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії: БД № 150395 за порушення вимог п. 2.4 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність встановлена ст. 122-2 КУпАП, спірна ж постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія: БР № 492752 від 27 вересня 2017 року інспекторами була залишена без уваги.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи питання стосовно законності постанови суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Адміністративним правопорушенням за правилами частини 1 статті 122 КУпАП визнається перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

За змістом ч. ст. 30 ЗУ «Про національну поліцію», поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

За приписами ч. 1ст. 31 ЗУ «Про національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, до яких зокрема відноситься :

1) перевірка документів особи;

2) опитування особи;

3) поверхнева перевірка і огляд;

4) зупинення транспортного засобу;

9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису;

Згідно із ч. 40 ЗУ «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

2. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями частини 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльність покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Однак, в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на субєкта владних повноважень обовязок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Обовязок субєкта владних повноважень довести правомірність свого рішення в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідачем не надано доказів, які б спростовували вищенаведені доводи позивача, а тому даний адміністративний позов підлягає задоволенню.

З огляду на вказані норми чинного законодавства, а також дані відеозапису, представленого відповідачем, суд приходить до висновку, що винність позивача у вчиненні правопорушення, не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні. Оскільки із відеозапису дослідженого в судовому засіданні чітко видно, що оскаржувана постанова була винесена із порушенням прав позивача.

У контексті з положеннями ч.1 ст.6 КАС України, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті(вчинені) вони:

На підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

З використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

Обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії);

Безсторонньо(неупереджено);

Добросовісно;

Розсудливо;

З дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

Пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливим наслідками для прав та свобод та інтересів особи і цілям на досягнення яких спрямоване це рішення(дія);

З урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

Своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача з ухвалення постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серія: БР № 492752 від 27 вересня 2017 року є незаконними, а вказана постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн. не відповідає вимогам КУпАП України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2,17, 18, 50, 104-106, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, КУпАП, рішенням КСУ №3-П рп/2015 від 08 квітня 2015 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону Управляння патрульної поліції в м. Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія: БР № 492752 від 27 вересня 2017 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова складена у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий-суддя: Р.В. Кузнецов