Справа № 601/498/17
Суддя: Варневич Л. Б.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №601/498/17
Провадження № 2-а/601/40/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Варневич Л.Б.,

при секретарі Польовій Ж.П.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні позивач суду пояснив, що є учасником бойових дій. З 25 лютого 1997 року по 6 листопада 2015 року ОСОБА_2 працював в органах внутрішніх справ, а після реформування міліції в поліцію з 7 листопада 2015 року по 25 жовтня 2016 року служив в поліції. 25 жовтня 2016 року на підставі наказу № 245 о/с т.в.о. начальника Головного управління національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 позивача звільнено з служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» через хворобу. Вислуга років на день звільнення ОСОБА_2 складає: календарна - 21 рік 10 місяців 07 днів; загальнотрудовий стаж 27 років 05 місяців 12 днів.

Вищенаведений наказ прийнятий на підставі рапорту та висновку про звільнення. Після звільнення з поліції Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивачу призначено пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

В лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з проханням здійснити перерахунок та виплату йому пенсії за вислугу років і встановити основний розмір пенсії 55 % грошового забезпечення у відповідності до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Однак, листом № 89/ф-4 від 23 лютого 2017 року Відповідач повідомив про відмову в задоволенні даного прохання, оскільки згідно свідоцтва про хворобу № 140, виданого військово-лікарською комісією МВС України 20 жовтня 2016 року, визначено, що захворювання позивача повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а інформація про непридатність до служби в поліції у ньому відсутня. За таких обставин ОСОБА_2 змушений звертатися за захистом своїх прав до суду.

Позивач в судовому засіданні просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови йому в здійсненні перерахунку та виплати основного розміру пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із врахуванням підстави звільнення, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», а також зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату позивачу основного розміру пенсії за вислугу років у відповідності до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із врахуванням підстави звільнення, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення щомісячно, починаючи з дня призначення пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та заперечив проти його задоволення. В своїх запереченнях представник відповідача вказує, що у позивача відсутні правові підстави для призначення йому пенсії у підвищеному розмірі, оскільки медичною комісією не приймалось рішення про непридатність позивача до служби в поліції. Згідно свідоцтва про хворобу № 140, виданого військово лікарською комісією МВС України 17 серпня 2016 року, визначено, що захворювання позивача повязане з проходженням військової служби в органах внутрішніх справ. Інформація про непридатність до служби в поліції в ньому відсутня.

Крім того, в доповненнях до заперечення представник відповідача вказує, що 26 травня 2017 року набрав чинності наказ Міністерства внутрішніх справ України № 285 від 3 квітня 2017 року «Про затвердження Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС», яким визначено організацію діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи. Також згідно даного Наказу втратив чинність наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06 лютого 2001 року № 85 «Про затвердження Положення про діяльність військово-лікарської комісії та Порядку проведення військово-лікарької експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2001 року за № 164/5355.

Пунктом 1.1. розділу 1 «Основи організації діяльності військово лікарської комісії» «Положення про діяльність військово лікарської комісії в системі МВС України», затвердженого Наказом № 85, було визначено, що це положення визначає організацію діяльності військово лікарської комісії в системі МВС у мирний та воєнний час в органах внутрішніх справи і Національній гвардії України. Як вбачається з наведеного, цим Положенням не віднесено Національну поліцію до органів внутрішніх справ. А тому в задоволенні позову Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить суд відмовити.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

З посвідчення серії УБД № 145465 слідує, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій.

З трудової книжки серії БТ І № 8607474 вбачається, що з 25 лютого 1997 року по 6 листопада 2015 року позивач працював в органах внутрішніх справ, а після реформування міліції в поліцію - з 7 листопада 2015 року по 25 жовтня 2016 року служив в поліції. Вислуга років на день звільнення ОСОБА_2 складає календарна - 21 рік 10 місяців 07 днів, загальнотрудовий стаж 27 років 05 місяців 12 днів.

З свідоцтва про хворобу № 140 від 20 жовтня 2016 року випливає, що у ОСОБА_2 наявне захворювання, повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Позивач непридатний до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час.

З наказу № 245 о/с т.в.о. начальника Головного управління національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_3 від 25 жовтня 2016 року слідує, що майора поліції ОСОБА_2 (М-068852), інспектора Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, звільнено з служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу). Підстава - рапорт, висновок про звільнення.

З листа № 89/ф-4 від 23 лютого 2017 року, вбачається, що ОСОБА_2 відмовлено здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років і встановити основний розмір пенсії 55 % грошового забезпечення у відповідності до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки згідно свідоцтва про хворобу № 140, виданого військово-лікарською комісією МВС України 20 жовтня 2016 року, визначено, що захворювання позивача повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а інформація про непридатність до служби в поліції у ньому відсутня.

Стаття 77 Закону України «Про Національну поліцію» встановлює вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України. При цьому, однією із вказаних підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної, зокрема, у його рішеннях від 6 липня 1999 року № 8 рп-99 у справі щодо права на пільги від 20 березня 2002 року № 5рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 року № 8рп/2005 у справі № 1-21/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання суддів, працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Форма свідоцтва про хворобу передбачена Порядком проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженим наказом МВС України від 6 лютого 2001 N 85, і містить графу п. 13 «Постанова військово-лікарської комісії про придатність до військової служби». Зміни до вказаного порядку у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» не вносилися.

Відповідно до п. 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 6 лютого 2001 року (надалі - Положення № 85), військово-лікарські комісії це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України, осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Відповідно до п. 1.1 Положення № 85 медичний огляд проводиться згідно з пунктом 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоровя, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу, з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Згідно з п. 1.117 Положення № 85 свідоцтво про хворобу складається: у мирний час на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що за результатами проходження ОСОБА_2 медичного огляду військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Тернопільській області» було видано свідоцтво про хворобу № 140 від 20 жовтня 2016 року, зі змісту якого вбачається, що позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час. Згідно зазначеного свідоцтва про хворобу військово-лікарської комісії також вбачається, що наявні у позивача захворювання повязані з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Разом з тим, зазначене свідоцтво про хворобу є підставою для звільнення позивача, а не підставою для нарахування йому пенсії.

Відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підставою для призначення відповідачем позивачу пенсії у підвищеному розмірі є звільнення особи на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи пенсійного фонду не наділені повноваженнями стосовно контролю за органами внутрішніх справ на предмет перевірки обставин з приводу наявності правових підстав для звільнення працівників поліції.

На час розгляду даної справи наказ ГУНП в Тернопільській області від 25 жовтня 2016 № 245 о/с про звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) є чинним, спори з приводу скасування даного наказу відсутні.

Таким чином, в Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області відсутні правові підстави щодо неврахування п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та наказу про звільнення позивача на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» при визначенні розміру пенсії.

Крім того, суд критично оцінює посилання позивача на наказ МВС № 285 від 3 квітня 2017 року, який набрав чинності 26 травня 2017 року, оскільки згідно ст. 58 Конституції України, а також рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року в справі N 1-7/99 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України даний наказ не має зворотної дії в часі та не поширюється на спірні правовідносини, які виникли до його прийняття. Зазначений наказ не регулює правовідносин між сторонами, що існували у період з 20 жовтня 2016 року по 23 лютого 2017 року.

На час видачі ОСОБА_2 свідоцтва про хворобу № 140 20 жовтня 2016 року - наказ № 285 від 3 квітня 2017 року не був прийнятий та не мав чинності. Форма та порядок заповнення та видачі свідоцтва про хворобу регулювалися чинним на той час Положенням про діяльність військово-лікарської комісії та Порядком проведення військово-лікарької експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС, що затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 лютого 2001 року № 85.

Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06 лютого 2001 року № 85 втратив чинність лише з моменту набрання чинності Наказом № 285 від 3 квітня 2017 року 26 травня 2017 року.

Враховуючи вищевикладене, на думку суду дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку та виплаті пенсії є протиправними, оскільки наявні правові підстави для перерахунку та виплати позивачу основного розміру пенсії за вислугу років у відповідності до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із врахуванням підстави звільнення, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення щомісячно, починаючи з дня призначення пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат. А тому даний позов підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_2 у здійсненні перерахунку та виплати основного розміру пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із врахуванням підстави звільнення, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 основного розміру пенсії за вислугу років у відповідності до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із врахуванням підстави звільнення, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», у розмірі 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення щомісячно, починаючи з дня призначення пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Кременецький районний суд.

Головуючий: