Справа № 334/3536/17 (2-а/334/402/17)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2017 рокусправа № 334/3536/17(2-а/334/402/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Юрко І.В., суддів: Чумака С. Ю., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Правобережного обєднаного управління Пенсійного Фонду України м.Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 22 серпня 2017 року у справі №334/3536/17 за позовом ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного Фонду України м.Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 02.06.2017 року звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Правобережного обєднаного управління Пенсійного Фонду України м.Запоріжжя, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя від 16.05.2017 року №55/К-9 у здійсненні йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дня звільнення у відставку, тобто з 06.09.2015 року, із урахуванням допомоги на оздоровлення;

- зобовязати відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням допомоги на оздоровлення, яка не була включена до суми суддівської винагороди для обчислювання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на день звільнення з 06.09.2015 року, а також при перерахунку 01.05.2016 року і 01.12.2016 року.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 22 серпня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дня звільнення у відставку 06.08.2015 року і з дня проведення перерахунку 01.05.2016 року та 01.12.2016 року із зарахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зобовязано Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із включенням до суми суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці нарахованої та виплаченої суми матеріальної допомоги на оздоровлення: з 06.08.2015 року та з 01.05.2016 року згідно довідки Апеляційного суду Запорізької області №07-50/34 від 26.04.2017 року; з 01.12.2016 року - згідно довідки Апеляційного суду Запорізької області №07-50/35 від 26.04.2017 року, без обмеження граничного розміру та із урахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

За нормами пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ОСОБА_2 С.О. звільнений з посади судді апеляційного суду Запорізької області у відставку 05.08.2015 року. Щомісячне довічне грошове утримання обраховано відповідачем на підставі довідки апеляційного суду Запорізької області, яка не враховувала матеріальну допомогу на оздоровлення.

Після отримання позивачем довідки апеляційного суду Запорізької області з включенням до заробітної плати суми матеріальної допомоги, позивач звернувся до відповідача з питання перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставки. Повідомленням від 16.05.2017 року №55/К-9 відповідачем відмовлено в проведенні перерахунку через відсутність підстав для врахування матеріальної допомоги при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання (а.с.30-31).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна допомога є складовою заробітної плати, а оскільки позивач фактично отримував матеріальну допомогу на оздоровлення, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, тому при визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вказані виплати повинні братися до уваги.

Колегія суддів вважає такий висновок необґрунтованим, з огляду на наступне.

Щодо строку звернення позивача з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, який становить шість місяців. Цей строк обчислюється, якщо не встановлено інше, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частиною 1 ст. 102 КАС України передбачено, що пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений за клопотанням особи, що бере участь у справі.

Позивач в адміністративному позові ставить питання про поновлення строку на звернення до суду, та зазначає, що шестимісячний строк повинен бути обрахований з дня отримання відмови пенсійного органу у добровільному усуненні порушень при нарахуванні грошового утримання.

Колегія суддів не приймає до уваги таке посилання, оскільки про порушення свого права позивач повинен був дізнатися з моменту призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки був обізнаний про розмір своєї суддівської винагороди та її складові.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом 02.06.2017 року.

Згідно тексту позову та доданих до нього документів, колегія суддів не вбачає поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з вказаним позовом.

Таким чином, позовні вимоги за період з 06.08.2015 року по 02.12.2016 року належить залишити без розгляду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 06.08.2015 року отримує щомісячне довічне грошове утримання як суддя у відставці, яке призначено із суддівської винагороди, визначеної у довідці апеляційного суду Запорізької області №07-50/43 від 05.08.2015 року, в розмірі 24116,40 грн., в тому числі оклад - 13398,00 грн., доплата за вислугу років 80% - 10718,40 грн.. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводився у звязку з наданням позивачем пенсійному органу довідок апеляційного суду Запорізької області №07-50/44 від 14.06.2016 року та №07-50/139 від 01.12.2016 року (а.с.24-26).

Позивачем отримана довідки апеляційного суду Запорізької області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 26.04.2017 року № 07-50/34 та №07-50/34, в якій в складі інших виплат, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання, зазначена, в тому числі, й 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 1116,50 грн. та 1466,67 грн. відповідно.

Відповідачем направлено позивачу повідомлення про відмову в проведені перерахунку 16.05.2017 року №55/К-9, в якому зазначено про відсутність підстав для здійснення перерахунку за наданими довідками від 26.04.2017 року із включенням у розмір суддівської винагороди 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення, оскільки довідки видана без дотримання вимог ст.133 Закону України Про судоустрій і статус суддів».

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з абз.2 п.25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Частиною 1 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 ст.133 вказаного Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Як зазначалось вище, довідки апеляційного суду Запорізької області від 26.04.2017 року № 07-50/34 та №07-50/34 включають в складі інших виплат 1/12 матеріального допомоги на оздоровлення.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача, з якими погодився

суд першої інстанції, що у відповідності до ст.2 Закону України «Про оплату праці» матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатись до суддівської винагороди, є безпідставним, оскільки спеціальним законом, яким в даному випадку є Закону України «Про судоустрій і статус суддів», визначено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Також є безпідставним застосування до цих правовідносин висновків Верховного Суду України, викладених в постановах від 20 лютого 2012 року, 06 листопада 2013 року (справи №21-430а11 та №21-350а13) про те, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії та щомісячного грошового утримання.

Так, предметом позову у перелічених справах є перерахунок пенсії державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу».

В розглядуваному ж випадку предметом позову є інші правовідносини, а саме перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставки, при цьому спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставки.

Відтак, судова колегія приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог про зобовязання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи та постанова прийнята порушенням норм матеріального процесуального права, що у відповідності до ст.202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Правобережного обєднаного управління Пенсійного Фонду України м.Запоріжжя на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 22 серпня 2017 року у справі №334/3536/17 задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 22 серпня 2017 року у справі №334/3536/17 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного Фонду України м.Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 06.08.2015 року по 02.12.2016 року залишити без розгляду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: В.А. Шальєва