Справа № 754/11390/17
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач, пенсійний орган), в якому просила суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування обмеження розміру пенсії, перерахованої на підставі постанови Деснянського районного суду м. Києва від 10.03.2017 року, постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 27.04.2017 року;

- зобов'язати пенсійний орган здійснити з 01.01.2016 року перерахунок позивачу пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», нарахувавши її у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України № 18-543 зп від 29.03.2016 року, без обмеження максимального розміру пенсії.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення помилково застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 183-2 КАС України апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Деснянського районного суду м. Києва від 10.03.2017 року по справі № 754/1293/17-а було частково задоволено позов ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, а саме: визнано протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_2 за вислугу років у органах прокуратури, призначеної відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року та зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05.11.1991 року, перерахувати ОСОБА_2 з 26.07.2016 року пенсію за вислугу років в розмірі 90 % без обмеження її максимального розміру відповідно до довідки Генеральної прокуратури України № 18-543зн від 29.03.2016 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.04.2017 року вищевказана постанова Деснянського районного суду м. Києва від 10.03.2017 року була скасована в частині та у цій частині прийнято нове рішення наступного змісту: зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.01.2016 року перерахунок пенсії позивача, передбаченої ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», нарахувавши її у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України № 18-543 зп від 29 березня 2016 року.

Таким чином, вказаною постановою суду апеляційної інстанції було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача здійснювати позивачу виплату пенсії без обмеження її розміру. Такий висновок мотивований тим, що вимоги про виплату позивачу пенсії без обмеження максимальним розміром є передчасними, оскільки права позивача на час вирішення справи судом не були порушені.

05.07.2017 року позивач звернулася до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про здійснення на підставі постанови Деснянського районного суду м. Києва та постанови Київського апеляційного адміністративного суду перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Листом від 07.07.2017 року пенсійний орган повідомив позивача, що перерахунок пенсії був проведений, але із застосуванням законодавства, що встановлює обмеження максимального розміру пенсії, зокрема, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIIІ та Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи. Вказано, що у періоди з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року та з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, максимальний розмір пенсії, призначеної (перерахованої) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати 10740 гривень

Вважаючи своє право на отримання пенсії без обмеження максимальним розміром порушеним, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром, зважаючи на те, що її права в силу положень ст. 22 Конституції України не можуть бути звужені її права, а законодавчі зміни, якими встановлено обмеження максимального розміру пенсії, на позивача не розповсюджуються.

Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ внесено зміни до частини п'ятнадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до яких максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

В подальшому до ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни Законом N911-VIII від 24.12.2015. Вказану статтю доповнено реченням наступного змісту «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно зокрема до Закону України «Про прокуратуру» не може перевищувати 10740 гривень».

Статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону України від 06.12.2016 р. N 1774-VIII передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Дані норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії на даний час є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами, отже, законних підстав для виплати пенсії в більшому, ніж обмежено, розмірі немає.

Отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо висновку суду першої інстанції про те, що позивачу призначено пенсію до внесення вищезазначених змін в законодавство, а тому її права на отримання пенсії без обмеження граничного розміру не можуть бути звужені, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При вирішенні справи апеляційний суд керується положеннями Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, оскільки такий прийнятий законодавчим органом (парламентом) і є обов'язковим до виконання, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заяви №29458/04 та №29465/04), де Суд вказав: «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (п.23 рішення).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Судовою колегією також враховується і правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

З огляду на викладене, підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції невірно вирішив справу, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 195, 7, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року скасувати.

Прийняти в нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
О.А. Губська