Справа № 2а-6592/12/1370
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/8194/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Довгополова О.М., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання Дідик Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.07.2017 року у справі № 2а-6592/12/1370 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Шевченківського районного відділу ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Шевченківського районного відділу ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції у Львівській області (далі - відповідач, ГУ МВС), в якому з врахуванням уточнень до позовних вимог просив:

визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №1133 від 13.07.2012 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС» в частині накладення на заступника начальника відділу - начальника МГБ Шевченківського РВ ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області майора міліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ України;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 240 о/с від 31.07.2012 року «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас збройних Сил України за п.64 «є» /за порушення дисципліни/ Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29.07.1991 року №114, майора міліції ОСОБА_1 ( М-065089) заступника начальника відділу - начальника МГБ Шевченківського РВ ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, 31 липня 2012 року;

поновити майора міліції ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ України на посаді заступника начальника відділу - начальника МГБ Шевченківського РВ ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 01.08.2012 року;

стягнути з Шевченківського РВ ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (ідентифікаційний код юридичної особи - 08673945, юридична адреса - 79007, Львівська обл., місто Львів, вулиця Академіка Кучера, будинок 5) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України, був наказ МВС України №81 від 16.03.2007 року «Про заходи щодо зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, повязаних із загибеллю й травмуванням особового складу». Вказаний нормативний акт, на думку позивача, не може бути підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ України, а також, просить врахувати факт відсутності доведення особистої вини за події, що мали місце 03.11.2011 року та не були належно проаналізовані в ході проведеного службового розслідування від 10.07.2012 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.07.2017 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

З висновками суду першої інстанції не погодився позивач ОСОБА_1. Апелянт вважає, що судом першої інстанції не здійснено зясування всіх обставин справи, суд першої інстанції взяв за основу висновки службового розслідування, належно не зясував факт вчинення дисциплінарного проступку позивачем та не навів доказів на доведення вказаної обставини. Апелянт вважає, що судом першої інстанції безпідставно використано факт порушення кримінальної справи відносно групи працівників Шевченківського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області( серед яких названо позивача) за ознаками складу злочину ч.2 ст.146, ч.2ст.356 КК України, оскільки вироку у кримінальній справі не постановлено, а проведення службового розслідування базувалось лише на факті порушення кримінальної справи. Вказані обставини, на думку апелянта, свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення та прийняття рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 03.12.2002 року проходив службу в органах внутрішніх справ України та на час звільнення проходив службу на посаді заступника начальника відділу - начальника МГБ Шевченківського РВ ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.

25.07.2012 начальник Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області виніс подання №16/13-8304 про звільнення майора міліції ОСОБА_1, заступника начальника міліції громадської безпеки Шевченківського РВ ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області у відповідності до Положень про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС за статтею 64 пункту «є» за порушення дисципліни.

30 липня 2012 року проведено атестацію ОСОБА_1 за період з січня 2012 року по липень 2012 року. За результатами атестації атестаційна комісія прийшла до висновку, що позивач займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню з ОВС України. 19.07.2012 року позивача ознайомлено із текстом атестаційного листа.

Наказом № 1133 від 13 липня 2012 року звільнено ОСОБА_1 за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за грубе порушення положень «Про міліцію», Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, наказу МВС України від 16.03.2007 року № 81, що призвело до надзвичайної події - порушення кримінальної справи, дискредитації звання працівника органів внутрішніх справ.

Зазначений наказ був реалізований наказом начальника ГУМВС України Львівській області №240 о/с від 31.07.2012, яким ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ з 31.07.2012 року.

Підставою для винесення спірних наказів було проведення службового розслідування яким встановлено факт порушення 19.12.2011 року прокуратурою Шевченківського району м. Львова кримінальної справи № 183-0279 відносно посадових осіб Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України. В подальшому, ВІОС УКЗ ГУМВС проведено службове розслідування, яким підтверджено, що досудовим слідством прокуратури проводилась перевірка у порядку ст. 97 КПК України за заявою гр. ОСОБА_2 щодо неправомірних дій працівників Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області по відношенні до її сина ОСОБА_3. Проведеною прокуратурою Шевченківського району м. Львова перевіркою установлено, що 03.12.2011 близько 06:15 працівниками Шевченківського РВ ЛМУ на вул. Яцкова у м. Львові, був затриманий по підозрі у скоєнні злочину ОСОБА_3, який у подальшому був доставлений до Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС у Львівській області. У період перебування останнім у приміщенні Шевченківського РВ ЛМУ вказаній особі були нанесені фізичні травми. У висновку службового розслідування зазначається, що працівники цього ж підрозділу підозрюються у застосуванні фізичного насильства відносно вказаної особи.

Також вищевикладені факти підтверджуються висновком службової перевірки щодо можливих неправомірних дій з боку працівників міліції Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 17.12.2011 року, складеним УВБ у Львівській області ДВБ МВС України.

Серед переліку осіб, які потенційно могли застосувати фізичне насильство до вказаного громадянина, перераховується позивач, як особа, що перебувала на адміністративній посаді та не забезпечила належний контроль за діями працівників міліції, яким інкримінується зловживання службовим становищем.

Суд першої інстанції використав також інформацію, що містилась у матеріалах досудового слідства, проведеного прокуратурою Шевченківського району м. Львова, якими зясовано наступне.

ОСОБА_4 3 грудня 2011 року, працюючи на посаді заступника начальника районного відділу міліції - начальником міліції громадської безпеки Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області, будучи зобовязаним у відповідності до Закону України «Про міліцію» виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, приймати і реєструвати заяви й повідомлення про злочини та адміністративні правопорушення, своєчасно приймати по них рішення, тобто будучи службовою особою, діючи за попередньою змовою із працівниками Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, діючи у власних інтересах та всупереч інтересам служби, явно виходячи за дані йому Законом України повноваження, чітко усвідомлюючи всю незаконність своїх дій, як працівника правоохоронного органу, давав незаконну вказівку визначеним працівникам Шевченківського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області щодо незаконного утримування визначених громадян на опорному пункті дільничних інспекторів згаданого райвідділу та здобуття від вказаних громадян, за допомогою методів фізичного та психічного впливу зізнавальних показів по злочинам, які вони не вчиняли. Зазначені працівники, чітко усвідомлюючи незаконність вказівок ОСОБА_1 та власних дій, застосували насильство по відношенню до громадян у вигляді нанесення ударів, чим заподіли тілесні ушкодження.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що службове розслідування проведено на засадах обєктивності та закінчено в порядку та у строк визначений чинним законодавством.

Позивачем не спростовано фактів, встановлених службовим розслідуванням, ні в позовній заяві, ні в судових засіданнях.

Суд першої інстанції вважав, що протиправними діями позивач підірвав довіру населення до правоохоронних органів, сформував негативну думку про працівників міліції, підірвав віру громадян у спроможність міліції неупереджено, на високому професійному рівні здійснювати покладені на неї завдання з охорони громадського порядку та боротьби злочинністю. Позивач допустив порушення законності та дисципліни, внаслідок хибного підходу до розкриття злочинів та досягнення результативності в роботі протизаконними шляхами і методами.

Суд першої інстанції визначив, що оскаржуваний наказ ГУМВС №240 о/с від 31 липня 2012 року прийнятий відповідно до положень пп. «є» п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ №114 від 29 липня 1991 року - за порушення дисципліни, а не у звязку з наявністю у діях позивача ознак злочину. Вказана обставина не потребує постановлення вироку у кримінальній справі на час винесення наказу про звільнення з органів внутрішніх справ

Колегія суддів спростовує висновки суду першої інстанції наступним.

Сутність службової дисципліни, обовязки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Згідно з частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службовою дисципліною є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

За змістом статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобовязує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, обєктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх обєднань та інших юридичних осіб.

Невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України є дисциплінарним проступком за вчинення якого особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно пункту 8 статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ.

З метою зясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

До позивача було застосовано дисциплінарне стягнення за порушення позивачем службової дисципліни. Проте ні висновок службового розслідування, ні Наказ ГУМВС України у Львівській області від 13.07.2012 року №1133 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС» не вказують на інші обставини, ніж, як на порушення відносно ОСОБА_1 вказаної кримінальної справи, на підставі чого було прийнято рішення звільнити ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ, та не містять інформації про факти, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, які можна кваліфікувати як дисциплінарний проступок.

Наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України.

Відповідно до п.6.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, зокрема, - виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і обєктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має право, зокрема, викликати осіб РНС, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них письмове пояснення, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування; ознайомлюватися і вивчати в установленому порядку відповідні документи, що мають відношення до службового розслідування, у разі потреби - знімати з них копії і приєднувати до матеріалів службового розслідування; отримувати та збирати згідно із законодавством України матеріали, що стосуються службового розслідування, у тому числі від інших органів державної влади та місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб, за запитом начальника, який призначив службове розслідування, чи інших уповноважених осіб.

Проте, як вбачається з висновку службового розслідування від 10.07.2012 року та Наказу ГУМВС України у Львівській області від 13.07.2012 року №1133 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС» в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу злочину передбаченого ч.2 ст.146, ч.2 ст.365 КК України, у звязку з чим відносно нього прокуратурою Шевченківського району м. Львова було порушено кримінальну справу №183-0279.

Але, відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене субєктом злочину. А відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Тобто у діяннях ОСОБА_1 описаних у висновку службового розслідування від 10.07.2012 року та Наказі ГУМВС України у Львівській області від 13.07.2012 року №1133 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС» наявні лише ознаки складу інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.365 КК України, що є предметом розслідування зазначеної кримінальної справи, а тому вказані дії ОСОБА_1 могли розслідуватись та кваліфікуватись, а також по них повинно прийматись рішення виключно згідно кримінального процесуального законодавства України компетентними органами - слідчим, прокурором, судом, а не в рамках вказаного службового розслідування.

Розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_1, на час розгляду апеляційної скарги, перебуває на розгляді в Шевченківському суді м. Львова. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000209 від 06.10.2014 року про оголошення підозри ОСОБА_1 за ч.3 ст.27 ч.2 ст.127, ч.3 ст.27 ч.2 ст.365 КК України.

Таким чином, наказ відповідача про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ виданий на підставі припущень і не містить достатніх підстав для притягнення позивача до найсуворішого виду дисциплінарної відповідальності - звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Покликання апелянта на правомірність дій відповідача в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ не взяті апеляційним судом до уваги, оскільки оскаржуваний наказ є передчасним, а висновки службового розслідування - необґрунтованими і надуманими, оскільки вироку суду, який набрав законної сили, про визнання позивача винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.146, ч.2 ст. 365 КК України, немає.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно зясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом ( розпорядженням ), і перевіряти їх відповідність законові. При цьому,суд не вправі визнати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не повязували звільнення. Отже, порушене відповідачем - 1 право апелянта (позивача) на проходження служби в органах внутрішніх справ підлягає відновленню шляхом його поновлення на попередній посаді.

З огляду на вищенаведене, наявність або відсутність провадження у кримінальній справі стосовно позивача не є визначальним при встановленні в його діях ознак, за які можливе його звільнення в порядку п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, натомість ні з висновку службового розслідування, ні з оскаржуваних наказів про звільнення, як вже зазначалось, не вбачається,в чому саме полягає протиправність дій ОСОБА_1 і яким чином визначені у службовому розслідуванні дії ОСОБА_1 дискредитували звання працівника міліції, адже останні не містять вказівок та посилань на те, які нормативні акти, приписи дисциплінарного характеру, моральні норми тощо були порушені позивачем.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, що розглядає трудовий спір. Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ від 29 липня 1991р. № 114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обовязків, але не більш як за один рік.

Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ одержують грошове і речове забезпечення за нормами, встановленими законодавством.

Апелянт (позивач) перебував на посаді заступника начальника відділу - начальника міліції громадської безпеки Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, перебуваючи у трудових відносинах саме з Шевченківським РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, який є окремою юридичною особою.

Пунктом 1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС № 499 від 31.12.2007 року, передбачено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої Наказом МВС України від 31.12.2007 року № 499, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням суми заробітної плати за фактично відпрацьовані 2 місяці на число календарних днів за цей період.

Відповідно до абзацу третього пункту 2 вищеназваного Порядку у всіх випадках збереження середньої заробітної плати, крім оплати часу відпусток і виплати компенсації за невикористані відпустки, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Апелянта (Позивача) було звільнено зі служби в органах внутрішніх справ 31 липня 2012 року. Тобто для розрахунку середнього грошового забезпечення Апелянта (Позивача) необхідно брати виплати за останні 2 календарні місяці роботи, що передують його звільненню, тобто за травень та червень 2012 року.

Відповідно до Довідки про грошове забезпечення вих.№7299/43/05-17 від 26.06.2017 року, виданої Шевченківським РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, грошове забезпечення ОСОБА_1 за травень 2012 року становило 4303,13 грн., а за червень 2012 року - 4542,20 грн.

Відповідно середньоденний розмір грошового забезпечення Позивача становить (4303,13 + 4542,20): 39 = 226,80 грн..

Оскільки ОСОБА_1 звільнено з роботи з 31.07.2012, відповідно 31.07.2012 є останнім днем роботи, а тривалість вимушеного прогулу позивача необхідно обраховувати з 01.08.2012 року по 14.11.2017 року з відрахуванням зборів і обовязкових платежів та сум виплачених при звільненні.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, допустив порушення норм матеріального права, а відтак, оскаржувану постанову необхідно скасувати.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 11.07.2017 року у справі №2а-6592/12/1370 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №1133 від 13.07.2012 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС» в частині накладення на заступника начальника відділу - начальника МГБ Шевченківського РВ ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області майора міліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ України.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №240 о/с від 31.07.2012 року «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас збройних Сил України за п.64 «є» /за порушення дисципліни/ Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29.07.1991 року №114, майора міліції ОСОБА_1 ( М-065089) заступника начальника відділу - начальника МГБ Шевченківського РВ ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, 31 липня 2012 року.

Поновити майора міліції ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ України на посаді заступника начальника відділу - начальника МГБ Шевченківського РВ ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з 01.08.2012 року.

Стягнути з Шевченківського РВ ЛМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (ідентифікаційний код юридичної особи - 08673945, юридична адреса - 79007, Львівська обл., місто Львів, вулиця Академіка Кучера, будинок 5) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у період з 01.08.2012 року по 14.11.2017 року з відрахуванням зборів і обовязкових платежів та сум виплачених при звільненні.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повний текст судового рішення

виготовлено 20.05.2017 року.