Справа № 817/1441/17
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2017-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2017 р.Р і в н е 817/1441/17
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник ОСОБА_1 , відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3
доГоловного управління Національної поліції в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час невиконання судового рішення,
В С Т А Н О В И В:

28.09.2017 ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та про стягнення середнього заробітку за час невиконання судового рішення про поновлення на службі.

Позовні вимоги в повному обсязі підтримані представником позивача в судовому засіданні та обґрунтовані тим, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 06.07.2016 у справі №817/571/16 ОСОБА_3 поновлено на посаді старшого інспектора превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області з 25.03.2016 та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 18025,00 грн. Рішення в частині поновлення на роботі звернуто до негайного виконання. Проте постанова суду в частині його поновлення на роботі на час звернення з даним позовом до суду, виконана не була. На підставі статті 236 КЗпП України, просила стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання постанови суду про поновлення на посаді з 06.07.2016 і по день винесення судом рішення в даній справі із розрахунку 239,29 грн. - за один робочий день та з урахуванням підвищення тарифних ставок, що враховуються при обчисленні середньої зарплати.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, суду пояснила, що після винесення Рівненським окружним адміністративним судом рішення про поновлення на посаді, позивач не звертався до відповідача з відповідним виконавчим листом та не подав трудову книжку, що позбавило можливості Головне управління Національної поліції в Рівненській області невідкладно поновити його на службі. Додатково пояснила, що наказ про поновлення ОСОБА_3 на посаді виданий Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області 25.10.2017, після того, як позивач прибув до відповідача зі своєю трудовою книжкою. Наполягала на тому, що вся вина у затримці виконання судового рішення лежить саме на позивачеві, а тому підстави для стягнення на його користь середнього заробітку за час невиконання судового рішення про поновлення на службі, відсутні. За наведеного, просила в позові відмовити.

Дослідженням письмових доказів по справі суд встановив наступне.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 06.07.2016 у справі №817/571/16 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області №37 о/с від 14.03.2016 в частині звільнення зі служби в поліції у запас Збройних сил (з постановленням на військовий облік) за п.5 (через службову невідповідність) лейтенанта поліції ОСОБА_3; поновлено лейтенанта поліції ОСОБА_3 з 25.03.2016 на службі в поліції на посаді старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області; стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 18025 грн.; допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення на службі в поліції та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 5250 грн. (а.с.13-23, 30-34). Вказана постанова переглядалася судами апеляційної та касаційної інстанції, і залишена без змін згідно з ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2016 (а.с.35-38) та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.08.2017 (а.с.39-41).

Дослідженням матеріалів справи №817/571/16 судом встановлено, що виконавчі листи в частині судового рішення, яке допущене до негайного виконання, ОСОБА_3 отримав 12.07.2016, а виконавчий лист про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу 16.11.2016, після набрання рішенням суду першої інстанції законної сили.

Сторонами не заперечується той факт, що виконавчі листи ОСОБА_4 до виконання не предявлялись.

Наказ про поновлення ОСОБА_5 з 25.03.2016 на службі в поліції на посаді старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області за №239 о/с видано Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області 25.10.2017 (а.с.50).

Як свідчить витяг з особової справи ОСОБА_3, трудову книжку серії ТО №060334 він отримав 01.04.2016 при звільненні зі служби в поліції за наказом Головного управління Національної поліції в Рівненській області №37 о/с від 14.03.2016. Наступний запис про отримання трудової книжки серії ТО №060334 25.10.2017 також у звязку із звільненням (а.с.48-49).

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною пятою статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Пунктом третім частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Згідно з частиною другою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частиною 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, під час проголошення постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 06.07.2016 у справі №817/571/16 окрім представника позивача була присутня й представник відповідачів, а отже відповідачу було відомо, що позивача 06.07.2016 поновлено на посаді і рішення в частині його поновлення допущено судом до негайного виконання.

Вказані обставини свідчать про те, що, починаючи з 06.07.2016 відповідач був зобовязаний виконати постанову суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді, адже негайне виконання передбачає виконання судового рішення, не чекаючи на набрання ним законної сили.

Статтею 236 Кодексу законів про працю України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище норма трудового права не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган звільняється від відповідальності за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

А тому суд не приймає до уваги доводи відповідачів про те, що затримка виконання постанови суду відбулась з причин, що не залежали від відповідача у справі, а саме через неприбуття позивача до відповідача з трудовою книжкою і через нездійснення позивачем дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Заперечення відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки добровільне виконання рішення суду відповідачем це його законодавчо встановлений обовязок. І зазначений обовязок не є похідним від дій позивача, якого поновлено на роботі.

Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

При даних спірних правовідносинах вина відповідача полягає в ігноруванні положень законодавства відносно виконання прямого обовязку щодо негайного поновлення на попередньому місці роботи позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23.06.2015 по справі №21-63а15.

А відповідно до абзацу 2 частини другої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач достовірно знав про судове рішення щодо негайного поновлення позивача на посаді, з якої його було звільнено, а тому саме 06.07.2016 у відповідача виник обовязок поновити позивача на посаді, який він виконав лише 25.10.2017, тобто у строк понад рік часу. У звязку з чим в наявності вина у формі допущеної бездіяльності при наявності обовязку для вчинення конкретних дій. У звязку з цим, підлягають до задоволення в повній мірі позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції у Рівненській області щодо невиконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 06.07.2016 у справі №817/571/16 про поновлення ОСОБА_3 на посаді старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Враховуючи те, що постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 06.07.2016 у справі №817/571/16 в частині поновлення ОСОБА_3 з 25.03.2016 на службі в поліції на посаді старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області, допущена до негайного виконання, виконана Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області лише 25.10.2017 шляхом прийняття наказу «По особовому складу» №239 о/с , суд приходить до висновку про те, що позивач має право відповідно до статті 236 Кодексу законів про працю України на виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Разом з тим, розрахунок суми стягнення, наведений позивачем в позові, не відповідає вимогам законодавства.

Відповідно до пункту 6 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України №260 від 06.04.2016, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення. Згідно з пунктом 9 вказаного Порядку, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Таким чином, зі змісту постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та наказу МВС України «Про затвердження порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» №260 від 06.04.2016 вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Судом встановлено, що тривалість затримки виконання рішення суду про поновлення на службі позивача, необхідно обраховувати з 07.07.2016 по 24.10.2017 включно.

Відповідно до довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції України в Рівненській області (а.с.29), середньомісячне грошове утримання позивача складає 5250,00 грн., середньоденне 175,00 грн.

Календарна кількість днів затримки виконання рішення суду про поновлення на службі становить 475 (25+31+30+31+30+31+31+28+31+30+31+30+31+31+30+24).

Таким чином, з урахуванням кількості календарних днів, розмір грошового забезпечення за час затримки виконання рішення суду про поновлення на службі позивача складає: 175,00 х 475 = 83125,00 грн.

Відповідно до цього, позовні ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню лише в такій частині. В решті, підстави для задоволення позову, відсутні.

Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується, оскільки, позивач відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо несвоєчасного виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду у справі №817/571/16 про поновлення ОСОБА_3 на посаді старшого інспектора управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на службі в розмірі 83125,00 грн. (вісімдесят три тисячі сто двадцять пять).

В задоволені решти вимог - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Друзенко Н.В.