Справа № 336/4676/17(2-а/336/444/2017)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 рокусправа № 336/4676/17(2-а/336/444/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року у справі №336/4676/17(2-а/336/444/2017) за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22 серпня 2017 року звернулася до суду з позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, згідно з яким, просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснення розрахунку та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2010 року за період з 03.03.2010 року по день фактичної виплати пенсії, а саме по 01.07.2017 року;

- зобовязати відповідача здійснити розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована на підставі постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2010 року за період з 03.03.2010 року по день фактичної виплати пенсії, а саме по 01.07.2017 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2010 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2012 р. відповідача зобовязано перерахувати та виплачувати позивачу основну пенсію та додаткову пенсію за шкоду заподіяну внаслідок ушкодження здоровя у відповідності до ст.ст. 50, 54 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням виплачених сум з 03.03.2010 року. На виконання постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.03.2012 року управлінням було проведено перерахунок пенсії, в результаті якого нараховано 59796,76 грн. за період з 03.03.2010 року по 22.07.2011 року. Через тривале невиконання постанови суду позивач була вимушена звернутися до Європейського суду з прав людини. На виконання рішення ЄСПД «Тихонова та інші проти України» від 17.11.2016 року, 01.07.2017 року позивач отримала заборгованість по виплаті пенсії у розмірі 59796,76 грн..

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що у відповідності до чинних норм законодавства відповідач у зв'язку із порушенням встановлених строків щомісячних виплат пенсії має здійснити компенсацію втрати позивачу частини доходів у порядку передбаченому Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що за наслідками розгляду справи «Тихонов та інші проти України», 21.06.2016 року позивач отримала 29888,78 грн. (еквівалент 1000 євро) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, судових витрат та інших витрат, та їй була сплачена заборгованість за рішенням національного суду у розмірі 59796,76 грн. Своєчасна сплата відповідно до постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.03.2012 року у справі №2а-4041/10/0812 унеможливлювалась відсутністю фінансування Державного бюджету України, що виключає наявність вини управління. Крім того, відповідач в доводах апеляційної скарги зазначає про те, що позивачем отримано грошову компенсацію за несвоєчасне виконання рішення суду разом з основною сумою заборгованості.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2010 року, яка ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2012 року залишена без змін, зобовязано УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя, правонаступником якого є Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, перерахувати та виплатити позивачу пенсію по третій групі інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоровю згідно зі ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством, за період з 03.03.2010 року з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.7-10,11).

На виконання постанови суду управлінням було проведено перерахунок пенсії позивача, в результаті чого було нараховано 59796,76 грн. за період з 03.03.2010 року по 22.07.2011року.

27 липня 2017 року позивач звернулася до відповідача з заявою про здійснення розрахунку та виплати компенсації втрати частини доходів (а.с.12).

В своєму листі від 07.08.2017 року № 296/Г-1 відповідач зазначає, що доплату по проведенню перерахунку пенсії позивача нараховано за червень 2012 року в сумі 59796,76 грн. та на думку відповідача вона носить разовий характер, а тому нарахування компенсації втрат частини доходу не здійснюється (а.с.13).

Правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у здійсненні розрахунку та виплати компенсації втрати частини доходів за період з 03.03.2010 року по 01.07.2017 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Суд апеляційної інстанції проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникли між сторонами у цій справі, врегульовано нормами Законів України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Так, за правилами ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вищезазначеного Закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі пенсії.

Вказані правилами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» кореспондуються із положеннями Постанови Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року «Про проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати»

Сукупний аналіз наведених положень чинного законодавства дає можливість зробити висновок про те, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у звязку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер, дія вищенаведених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії), і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.

Оскільки під час розгляду цієї справи було встановлено, що нарахування та виплата позивачу відповідного доходу відбулась у звязку із здійсненням перерахунку пенсії на виконання судового рішення, що свідчить про те, що несвоєчасне нарахування цих сум відбулось у звязку із неправомірною відмовою Управління, що встановлено судовим рішенням в іншій справі, у перерахунку позивачу пенсії, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

При цьому необхідно зазначити, що аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постанові від 18.11.2014 року у справі №21-518а14.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги, що нараховані та виплачені суми пенсії за минулий час є тим доходом, що не був отриманий позивачем з вини відповідача, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для компенсації втрати частини доходу у повній мірі відповідають правилам законодавства, що регулює спірні відносини. При цьому, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що позивачем отримано грошову компенсацію за несвоєчасне виконання рішення суду разом з основною сумою заборгованості, оскільки доказів виплати такої компенсації відповідач суду не надав, а отже не виконав свій обов'язок передбачений частиною 2 статті 71 КАС України відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Слід зазначити й про те, що відповідач в своєму листі від 07.08.2017 року зазначає, що доплату по проведенню перерахунку пенсії позивачу нараховано станом на червень 2012 року в сумі 59796,76 грн., та в апеляційній скарзі зазначає про виплату цієї ж суми на виконання рішення суду, що свідчить про те, що відповідач не міг здійснити розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів за спірний період. Питання щодо розрахунок та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2010 року не вирішувалося, а отже відповідач виконуючи рішення суду будь яких розрахунків щодо компенсації втрати частини доходів позивачу здійснювати не міг.

Між тим, суд апеляційної інстанції приймає до уваги й те, що відповідачем не заперечується зазначена позивачем дата фактичного розрахунку з нею за судовим рішенням - 01.07.2017 року.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2017 року у справі №336/4676/17(2-а/336/444/2017) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 23 листопада 2017 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко