Справа № 336/4382/17(2-а/336/19/17)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 листопада 2017 рокусправа № 336/4382/17(2-а/336/19/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Дурасової Ю.В. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07 вересня 2017 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, провівши її виплату.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07 вересня 2017 р. адміністративний позов задоволено . Визнано протиправним та скасувати рішення Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком на підставі ч.2 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за її заявою від 17.07.2017 року, оформлене листом від 28.07.2017 року за № 276/к-1. Зобов'язано Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 17.07.2017 року відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, у звязку з чим, відповідно до ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції , 23.12.2014 року позивачу призначено пенсію за вислугу років.

17.07.2017 року позивач, вже досягнувши пенсійного віку, звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення йому, по досягненню пенсійного віку, пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, які передують року призначення пенсії.

28.07.2017 року позивачу відмовлено в задоволенні заяви.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років. При цьому, суд правильно виходив з того, що позивач не просив про перехід з одного виду пенсії на інший, а просив пенсійний орган призначити пенсію за віком, що є підставою для застосування положень статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV (далі - Закону №1058-ІV).

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У частині першій статті 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закону №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058 передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно частини другої статті 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Так, як зазначалося вище, позивачу у 2014 році призначено пенсію за вислугу років згідно пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Із заявою від 17.07.2017 року про призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV вона звернулась вперше.

За таких обставин застосування в спірних відносинах при призначенні позивачу пенсії за віком норм ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV є безпідставним.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14.

Враховуючи, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви, то призначення позивачу пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» слід здійснити з 17.07.2017 року.

Тому, рішення суду першої інстанції відповідає дійсним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції-,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя -залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07 вересня 2017 р. алишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.М. Лукманова