Справа № 554/4483/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 р. Справа № 554/4483/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представники відповідача: Проскурня Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 28 липня 2017 року по справі № 554/4483/17 за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про стягнення одноразової грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області в якому просив:

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області прийняти його рапорт та документи про нарахування одноразової грошової допомоги, як інваліду П групи, що втратив працездатність поліцейського (70 %), пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції у Полтавській області нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу, як інваліду II групи, що втратив працездатність поліцейського (70 %), пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 та Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» абз. 3 п. 15 у розмірі 324800 гривень.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 28 липня 2017 року задоволено позов.

Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області прийняти рапорт та документи ОСОБА_4 про нарахування одноразової грошової допомоги, як інваліду П групи, що втратив працездатність поліцейського (70 %), пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4;

Зобов'язано Головне управління Національної поліції у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу, як інваліду II групи, що втратив працездатність поліцейського (70 %), пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 та Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» абз. 3 п. 15 у розмірі 324800 гривень.

Відповідач не погодившись з постановою суду першої інстанції, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 42-49). Апелянт наголошує на тому, що у позивача відсутнє право на отримання ОГД пов'язаного з інвалідністю з огляду на те, що при первинному огляді МСЕК 21.03.2005 року за визначену ступінь працездатності 5% була виплачена страхова сума 425 грн. та після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років. Судом при обчисленні розміру виплати безпідставно застосовано положення Постанови КМ України від 21.10.2015 року №850. Суд безпідставно перебрав на себе виключні функції відповідача по обчисленні виплати.

Представник відповідача наполягав на задоволенні апеляційної скарги. Зазначив, що відповідно до ст..99 ЗУ «Про поліцію» та Порядку №4 розмір виплати позивача не може складати 324800 грн., тому як настання інвалідності позивача не було пов'язано внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, а виникла під час проходженням служби в органах внутрішніх справ, що є різними обставинами.

Представник позивача заперечував проти апеляційної скарги та наполягав на залишенні її без задоволення.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що у період з серпня 1986 по грудень 1997 року позивач перебував на службі у Збройних силах України, а з липня 2002 по 20 жовтня 2016 року працював в органах внутрішніх справ та Національної поліції України на різних посадах.

17 жовтня 2016 року ОСОБА_4 був звільнений зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) з посади старшого інспектора-чергового управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Полтавській області відповідно до наказу № 342 о/с з вислугою 24 роки 07 місяців 02 дні, в пільговому обчисленні - 26 років 00 місяців 11 днів (а. с. 7).

Листом Головного Управління Національної поліції в Полтавській області від 15 травня 2017 року за № 586/115/29/01-17 позивача повідомлено про те, що йому відмовлено у призначенні ОГД, оскільки після первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років (а. с. 31).

Здійснюючи апеляційний перегляд колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 15 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію України» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Такий порядок визначався частиною 6 статті 23 Закону України «Про міліцію», якою було встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності ІІІ групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначених положень, постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року було затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Цей Порядок та умови визначав механізм призначення і виплати ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (п. 1 Порядку № 850).

Відповідно до п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Порядку № 850 визначені окремі підстави, які надають право на призначення і виплату ОГД, однією із яких є установлення працівникові міліції інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. При цьому розмір такої допомоги залежить від встановленої групи інвалідності.

В той же час, колегія суддів зазначає, що не зважаючи на те, що друга група інвалідності позивача пов'язана із захворюванням отриманим з проходженням служб в ОВС, позивач звільнявся з національної поліції відповідно до Закону України «Про національну поліції» та друга група інвалідності встановлена була у січня 2017 року.

Стосовно позовної вимоги позивача про зобов'язання Головного управління Національної поліції України здійснити виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму (на день виплати) колегія суддів зазначає таке.

Пунктом 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, в разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок зазначених причин.

2. Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Так, Наказом МВС України № 4 від 11 січня 2016 року затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок №4), що зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 29 січня 2016 року за № 163/28293, який набрав чинності 29 лютого 2016 року.

Порядком № 4 визначено механізм та умови виплати ОГД поліцейському, право на яку встановлено спеціальним законом, що регулює відповідну сферу діяльності (тобто Законом України «Про Національну поліцію»).

Наказом МВС України від 12 вересня 2016 року № 916 «Про внесення змін до Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» внесені зміни до «Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» від 29 січня 2016 № 163/28293, а саме пункту 5 розділу 1.

Підпунктом 4 пункту 5 розділу 1 Порядку № 4 роз'яснено значення терміну «пов'язаного з проходженням служби в поліції», що визначає випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського. Так, пов'язаною з проходженням служби в поліції (пункти 4, 6 частини першої статті 97 Закону) є обставина, яка виникла внаслідок отриманого захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Як вважав суд першої інстанції, що згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 0563008 позивач є інвалідом ІІ групи, причиною інвалідності якого є захворювання, пов'язані з проходженням служби в ОВС, в зв'язку з чим норми Закону України «Про Національну поліцію» на ці правовідносини не поширюються, а тому в даному випадку застосуванню підлягають норми Порядку № 850, безпосередньо п. 3 якого зазначено, що ОГД призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності ІІ групи.

Колегія суддів не погоджується у повному обсязі з висновком суду першої інстанції про зобов'язання Головного управління Національної поліції України виплатити ОГД у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності позивачу в сумі 324800 грн.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, стосовно не розповсюдження на спірні правовідносини норм Закону України «Про Національну поліцію» та застосування норм Порядку № 850.

З 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію", яким врегульовано, в тому числі питання виплати одноразової грошової допомоги.

До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

В даному випадку, питання застосування до спірних правовідносин Порядку №850 через абз. 2, 3 п. 15 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію України» є безпідставним. В абз. 2, 3 п. 15 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію України» мова йде про те, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію». В той же час, колегія суддів ще раз наголошує, що позивач на момент звільнення (наказ від 17.10.2016 року в якості поліцейського) та встановлення йому 2 групи інвалідності (січень 2017 року) не може вважатися, як колишній працівник міліції, у тому числі пенсіонером, тому як він звільнявся не відповідно до Закону України «Про міліцію» Закону України, а до Закону України «Про Національну поліцію України», а тому питання щодо права на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, слід вирішувати за нормами Закону України «Про Національну поліцію України».

Як вже було встановлено за матеріалами справи, що позивачу другу групу інвалідності позивачу встановлено 11.01.2017. Причина інвалідності - захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

20.01.2017 року позивач звернувся з заявою до ГУНП в Полтавській області щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з тим, що отримав 2 групу інвалідності від захворювання пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.30).

Заява позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги з відповідним переліком документів, згідно положень Закону України «Про Національну поліцію» була розглянута ГУНП в Полтавській області.

За результатами розгляду вищевказаної заяви, листом ГУНП в Полтавській області від 15.05.2017 року № 586/115/29/01-2017 за підписом заступника начальника ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 було роз'яснено причини не можливості здійснення виплати одноразової грошової допомоги в порядку та на умовах, визначених наказом МВС від 11.01.2016 року № 4, оскільки за повідомленням Полтавської обласної дирекції ПАТ «НАСК ОРАНТА» при первинному огляді МСЕК 21.03.2005 за визначену ступінь втрати працездатності в розмірі 5 % ОСОБА_4 була виплачена страхова сума 425 грн.

Так як, після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги по другій групі інвалідності на підставі вищевказаного Порядку, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 № 4, комісією ГУНП прийнято рішення про відмову.

З такими підставами для відмови у призначенні та виплати ОГД не можна погодитися.

Пакет документів на виплату одноразової грошової допомоги позивачу був сформований відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 № 4 (зі змінами). Проти чого не заперечується стороною позивача.

Пунктом 6 розділу IV вказаного Порядку передбачено: «якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без становлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з (рішенням МСЕК вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводитиметься з урахуванням раніше виплаченої суми».

Так, за повідомленням Полтавської обласної дирекції ПАТ «НАСК (ОРАНТА» при первинному огляді МСЕК 21.03.2005 за визначену ступінь прати працездатності в розмірі 5% позивачу була виплачена страхова сума 125 грн.

В той же час, визначена супін працездатності в розмірі 5%, була встановлена та пов'язана травма не з виконанням службових обов'язків або під час проходження служби, а в наслідок отримання у 2004 році побутової травми-травматична ампутація нігтьової фаланги.

В той же час, під час повторного огляду МСЕК з 11.01.2017 ОСОБА_4 було встановлено II групу інвалідності та 70 % втрати працездатності, але встановлена група інвалідності та втрата працездатності не мало впливу на отриману 5% втрати працездатності пов'язаної з побутовою травмою.

Крім того, колегія суддів зазначає, що отримання страхова сума 125 грн. за отримання побутової травми, не є тотожнім одноразовій грошової допомоги по встановленню інвалідності та втрати працездатності.

Таким чином, не можна вважати дану обставину та ототожнювати з пунктом 6 розділу IV Порядку на який посилається Відповідач, як на підставу для відмови у призначенні ОГД в зв'язку з тим, що після первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років.

Як вже зазначалось, що статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено: «Одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті працівника поліції внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного із проходженням служби в поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.»

В даному випадку застосуванню підлягає пункт 4 ст.97 цього Закону, тому як інвалідність позивача пов'язана з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ, та не пов'язана з обставинами визначеними в пункті 3.

Згідно з пунктом 1 розділу II Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико- соціальної експертної комісії.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло 11.01.2016 року.

Таким чином, днем виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням йому інвалідності ІІ групи, є вказана у довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0563008 дата встановлення інвалідності, а саме 11 січня 2017 року (а. с. 29), відповідно, від цієї дати упродовж трьох років за позивачем зберігається право на отримання цієї допомоги.

Відповідно до розділу III Порядку № 4 заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 розділу III Порядку №4).

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм права, є очевидним те, що право на призначення та виплату грошової допомоги, у зв'язку із встановленням інвалідності, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку № 850 мають право виключно особи, останнім місцем роботи яких є органи міліції, а також пенсіонери МВС. При цьому, порядок та умови отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності поліцейськими передбачені Законом України "Про Національну поліцію" та Порядком № 4.

Отже особам, останнім місцем роботи яких є підрозділи Національної поліції, в тому числі й позивачу у даній справі, одноразова грошова допомога у разі визначення інвалідності повинна призначатися та виплачуватися згідно положень ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" та Порядку № 4.

Проте всупереч вищевказаним нормам, суд першої інстанції ухвалив рішення по справі застосовуючи до спірних правовідносин щодо виплати одноразової грошової допомоги поліцейському Наказ МВС № 4 від 11.06.2016, а розмір такої допомоги розрахував відповідно до положень Постанови Кабміну від 21.10.2015 № 850, що є не правильним застосуванням норм матеріального права.

Визначаю розмір, що підлягає виплаті позивачу у вигляді ОГД, колегія суддів виходе з наступного.

Відповідно до ст..99 Закону України «Про національну поліцію України», (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату:

3) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 3, інвалідності:

б) II групи - 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

4) визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності:

б) II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату;

Як вже зазначалось, вище та встановлено за матеріалами справи, що позивач отримав 2 групу інвалідності пов'язану з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ, та не пов'язана з обставинами визначеними в пункті 3.

Таким чином, позивачу підлягає нарахуванню та до виплати ОГД - 144000 грн., виходячи з розрахунку, визначено абз.б п.4 ст..99 Закону України «Про національну поліцію» та з урахуванням визначеного Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб станом як на дату встановлення інвалідності та станом на 1 січня) х 90 = 144000 грн.).

Зроблений розрахунок судом першої інстанції, виходячи з 1624 грн. прожитковий мінімум, який існував станом починаючи з 1 травня 2017 року та 200 кратності є безпідставним, та таким, що не відповідає наведеному вище законодавству, тому постанова суду підлягає зміні в частині визначення розміру ОГД, з 324800 грн. на 144000 грн..

В іншій частині постанови суду щодо наявності права позивача на отримання ОГД по інвалідності підлягає залишенню без змін.

Колегія суддів не приймає до уваги, вважає безпідставними та необґрунтованими доводи апелянта щодо втручання суду, який зобов'язав прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою, у дискреційні повноваження органу.

В даному випадку зобов'язуючи відповідача, як суб'єкта владних повноважень прийняти відповідне рішення, суд першої інстанції жодним чином не втрутився у такі повноваження відповідача та не підмінив у такий спосіб його компетенцію, суд лише зобов'язав прийняти законне рішення, від прийняття якого відповідач ухиляється. Зобов'язання вчинити ту чи іншу дію, або прийняти рішення, від прийняття якого суб'єкт владних повноважень ухиляється, або приймає без належних на то підстав протиправне рішення є належним способом судового захисту прав позивача від відповідача, та у повному обсязі є гарантією дотримання захисту таких прав.

Протиправне порушення прав позивача допускається самим відповідачем, та вирішити спірне питання у інший спосіб, ніж як зобов'язати прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою, не має можливості, до того ж будь-яких законодавчих обмежень для цього не встановлено. При чому, саме прийняття такого рішення є належною формою реалізації відповідачем своїх владних управлінських функцій.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку не має значення чи приймає певне рішення, що створю відповідні юридичні наслідки суб'єкт владних повноважень, в якості однією особи (одноособово посадовою особою), чи як колективний орган. Положеннями КАС України з цього приводу будь-яких обмежень не передбачено. Право позивача на звернення до суду та спосіб, у який здійснений такий захист судом першої інстанції не порушено. Положеннями ч.4 ст.105, 162 КАС України передбачена можливість вирішення вимог позивача саме у такий спосіб.

На підставі викладеного, з урахуванням приписів ст..201 КАС України, враховуючи правильно по суті вирішення справи, але з помилковим застосуванням норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області - задовольнити частково.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 28 липня 2017 року по справі № 554/4483/17 - змінити в частині визначення розміру виплати одноразової грошової допомоги з 324800 гривень, на 144000 гривень.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

У повному обсязі складена 20 листопада 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.