Справа № 810/927/17
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/927/17 Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

15 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретаря судового засідання Качак К.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України, апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Граніт Мобіл Переробка Плюс" до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби Київської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРАНІТ МОБІЛ ПЕРЕРОБКА ПЛЮС" звернулось до суду з позовом до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області та, з урахуванням уточнень, просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.08.2016 № в частині зменшення підприємству суми від'ємного значення податку на додану вартість за грудень 2015 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 87483,00 грн.; , № , № , № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки відповідача щодо не реальності здійснення господарських операцій позивача з контрагентами є хибними та спростовуються наданими позивачем первинними документами, які відповідають вимогам чинного законодавства.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 р. позовні вимоги задоволено повністю.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову якою відмовити у задоволені позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що посадові особи Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що у червні-липні 2016 року посадовими особами Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області проведено планову виїзну перевірку з питань дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРАНІТ МОБІЛ ПЕРЕРОБКА ПЛЮС" вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 04.09.2013 по 31.12.2015 р., за результатами якої складено акт від 21.07.2016 № 1237/10-08-14-01/38866518.

В акті перевірки зроблені висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме, під час декларування власних податкових зобов'язань перед бюджетом не дотримано вимог підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14, пунктів 138.1, 138.2, 138.4, підпункту 138.10.3 пункту 138.10 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.4, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до: заниження податку на прибуток на загальну суму 750612 грн. (в тому числі за 2013 рік у сумі 88919 грн., за 2014 рік у сумі 661693 грн.) та завищення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у сумі 351459 грн. (в тому числі за 2015 рік у сумі 351459 грн.); завищення показників, задекларованих у податкових деклараціях з податку на додану вартість за листопад 2013 року, вересень-грудень 2015 року, а саме - в рядку 10.1 декларацій "придбання товарів, що підлягають оподаткуванню за ставкою 20% та нульовою ставкою" на загальну суму 1130515 грн., та зменшення показнику рядка 24 податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2015 року на суму 88808 грн.

Крім того, в акті перевірки зазначено, що перевіркою фінансово-майнових операцій позивача встановлено придбання протягом 2013-2015 років Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРАНІТ МОБІЛ ПЕРЕРОБКА ПЛЮС" у ТОВ "Плисецький гранітний кар'єр" гірничої маси, яка отримана в результаті вибухових робіт, є не класифікованою, так як не пройшла обов'язкову процедуру технологічних операцій - класифікацію первинної переробки. Платником не виконано ідентифікацію об'єкта оподаткування, не встановлено кондиції та стандарти на мінеральну сировину, а реалізована ТОВ "Плисецький гранітний кар'єр" гірнича маса ТОВ "ГМП+" не є готовою товарною продукцією та не підготовлена для реалізації споживачам, у зв'язку з чим не визначена її достовірна вартість та, відповідно, не може бути віднесена до витрат. Встановлено також наявність фінансових операцій, які підпадають під ознаку 4) та 11) Положення про порядок організації роботи при виявленні органами ДФС фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, затвердженого наказом ДФС України від 01.04.2015 № 230.

Також, в акті перевірки зроблений висновок, що встановлено розбіжність у задекларованих показниках податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача та його контрагентів протягом періоду провадження позивачем господарської діяльності, а також прийнято до уваги відомості, отримані від інших територіальних органів доходів і зборів про господарську діяльність контрагентів позивача - ТОВ "Вербена-Н", ПП "ТК "Асторія" (станом на момент проведення контролюючого заходу назву юридичної особи змінено на ПП "Мегаджоб"), ПП "Олвітехно", ТОВ "Спецконсалт" (станом на момент проведення контролюючого заходу назву юридичної особи змінено на ТОВ "Франківські сучасні технології"), ТОВ "Леонікс Плюс", ПП "Стрікс" (станом на момент проведення контролюючого заходу назву юридичної особи змінено на ПП "ВКП "Південьдеревопостач"), ПП "ТК "Амада" (станом на момент проведення контролюючого заходу назву юридичної особи змінено на ПП "Ідеал Маркетинг"), ПП "Сіті-М Торг" (станом на момент проведення контролюючого заходу назву юридичної особи змінено на ПП "УкрФітнес"), ПП "ТК "Крокус", ПП "Ексида", ПП "Пандора-2013", ТОВ "Лейтер Плюс", ПП "Діоніс-Групп", ТОВ "Лекс Про", ПП "Гермес-Систем". А саме, податкову інформацію: відсутності ПП "Олвітехно", ТОВ "Франківські сучасні технології" (стара назва ТОВ "Спецконсалт"), ПП "УкрФітнес" (стара назва ПП "Сіті-М Торг") та ПП "Пандора-2013" за податковою адресою; внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформації про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу - ТОВ "Леонікс Плюс" та ПП "Ідеал Маркетинг" (стара назва ПП "ТК "Амада"); неможливості проведення зустрічної звірки ПП "Олвітехно"; анулювання свідоцтв про реєстрацію платниками податку на додану вартість: ТОВ "Вербена-Н" - 04.04.2014, ПП "Олвітехно" - 19.02.2014, ТОВ "Леонікс Плюс" - 04.09.2014, ПП "Ідеал Маркетинг" (стара назва ПП "ТК "Амада") - 06.05.2015, ПП "УкрФітнес" (стара назва ПП "Сіті-М Торг") - 27.03.2015, ТОВ "Лейтер Плюс" - 17.03.2015; відсутності у ТОВ "Вербена-Н", ПП "Мегаджоб" (стара назва ПП "ТК "Асторія"), ТОВ "Франківські сучасні технології" (стара назва ТОВ "Спецконсалт"), ПП "ВКП "Південьдеревопостач" (стара назва ПП "Стрікс"), ПП "Ідеал Маркетинг" (стара назва ПП "ТК "Амада"), ПП "УкрФітнес" (стара назва ПП "Сіті-М Торг"), ПП "ТК "Крокус", ПП "Ексида", ТОВ "Лейтер Плюс", ПП "Діоніс-Групп", ТОВ "Лекс Про", ПП "Гермес-Систем" достатніх виробничих потужностей, працівників, офісних та складських приміщень та інших основних засобів для забезпечення ведення фінансово-господарської діяльності в обсягах задекларованих ними показників; неподання ТОВ "Вербена-Н" до контролюючого органу податкової звітності форми 1-ДФ; неподання ТОВ "Леонікс Плюс" податкової декларації з податку на прибуток підприємств; неподання ПП "Ідеал Маркетинг" (стара назва ПП "ТК "Амада") податкової декларації з податку на прибуток підприємств та звітності форми 1-ДФ; неподання ПП "УкрФітнес" (стара назва ПП "Сіті-М Торг") податкової декларації з податку на прибуток підприємств та звітності форми 1-ДФ; неподання ТОВ "Лейтер Плюс" податкової декларації з податку на прибуток підприємств; невідображення ТОВ "Леонікс Плюс" в декларації з податку на додану вартість за червень, серпень 2014 року податкових зобов'язань за результатами здійснення фінансово-господарських операцій з позивачем; неподання платником податків - ПП "Пандора-2013" пояснень та їх документальних підтверджень на письмовий запит контролюючого органу стосовно правомірності включення у листопаді-грудні 2014 року сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту звітного періоду; неподання ПП "Діоніс-Групп" у ході контролюючого заходу, проведеного Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві, первинних документів податкового і фінансово-господарського обліку, що підтверджують факт здійснення підприємством господарських операцій; внесення відомостей про ПП "Мегаджоб" (стара назва ПП "ТК "Асторія") до реєстру суб'єктів фіктивного підприємництва бази даних ДФС України на підставі інформації кримінального провадження № 0001300 від 04.07.2015; проведення відносно ТОВ "Леонікс Плюс" досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006.

Внаслідок зазначеного, відповідачем зроблено висновок, що договори, за якими ТОВ "Вербена-Н", ПП "ТК "Асторія", ПП "Олвітехно", ТОВ "Спецконсалт", ТОВ "Леонікс Плюс", ПП "Стрікс", ПП "ТК "Амада", ПП "Сіті-М Торг", ПП "ТК "Крокус", ПП "Ексида", ПП "Пандора-2013", ТОВ "Лейтер Плюс", ПП "Діоніс-Групп", ТОВ "Лекс Про" та ПП "Гермес-Систем" зобов'язались надати позивачу послуги та передати товарно-матеріальні цінності, фінансово-господарські документи та податкову звітність складено сторонами правочинів без фактичного здійснення господарських операцій, а лише з метою незаконного одержання податкової вигоди у вигляді формування витрат та податкового кредиту на користь позивача.

Крім того, відповідачем зроблено висновок про відсутність у позивача права на включення до складу податкового кредиту за листопад 2013 року податку на додану вартість у сумі 1325,00 грн. сплаченого у складі ціни придбаних у ПП "Олвітехно" товарів, контролюючий орган обґрунтовує також порушенням контрагентом позивача під час складання податкової накладної за результатом виконання правочину пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, пунктів 6.3 та 12.7 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 01.11.2011 № 1379 (допущення математичної помилки при заповненні податкової накладної від 06.11.2013 № 24 на загальну суму 6360,00 грн., а саме - зазначення суми податку на додану вартість у розмірі 1325,00 грн. замість обчисленої за основною ставкою (20 відсотків) суми податку на додану вартість у розмірі 1060,00 грн.).

На підставі вищезазначеного акту відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 19.08.2016 № (позивач оскаржує в частині зменшення підприємству суми від'ємного значення податку на додану вартість за грудень 2015 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 87483,00 грн.), від 19.08.2016 № , яким Товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1413144,00 грн., у тому числі 1130515,00 грн. - за основним платежем та 282629,00 грн., - за штрафними (фінансовими) санкціями; від 19.08.2016 № , яким підприємству зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за 2015 рік у розмірі 1952550,00 грн.; від 19.08.2016 № , яким Товариству збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств у загальному розмірі 938265,00 грн., у тому числі 750612,00 грн. - за основним платежем та 187653,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

За наслідками оскарження податкових повідомлень-рішень у порядку ст.56 Податкового кодексу України, Рішенням Державної фіскальної служби України від 02.02.2017 № 1911/6/99-99-11-01-01-25, скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНІТ МОБІЛ ПЕРЕРОБКА ПЛЮС" задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 19.08.2016 № в частині донарахувань по операціях за період 2015 рік, щодо яких підтверджено здійснення оплати підприємством грошовими коштами на користь ПП "Діоніс-Груп", ТОВ "Лекс Про", ПП "ТК "Крокус", ПП "Гермес-Систем" і не встановлено наявність заборгованості за 2015 рік.

Вищенаведені обставини не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органам державної податкової служби надане право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок проведення перевірок визначений статтями 75-86 Податкового кодексу України.

Платники податку на додану вартість, об'єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначені розділом 5 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6. цієї статті встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З аналізу положень підпунктів 198.6 та 198.3. статті 198 Податкового кодексу України випливає, що виникнення у платника ПДВ права на включення податку до податкового кредиту пов'язано із фактичним відбуттям господарської операції з постачання товарів (виконання робіт, надання послуг), визначеної в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі за текстом Закон №996-XIV). Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов'язані із рухом активів, зміною зобов'язань та власного капіталу платника податків та відповідають змісту укладених договорів.

Згідно листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011 необхідною умовою для віднесення позивачем сум податку з придбаних товарів (робіт, послуг) до податкового кредиту та до складу валових витрат є факт придбання таких товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в межах його власної господарської діяльності, що полягає у намірі платника податку отримати користь від придбаних товарів (робіт, послуг), тому в межах даного спору підлягає встановленню факт підтвердження сум витрат на придбання товарів (робіт, послуг) належним чином оформленими первинними документами, факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та його контрагентом та спеціальна податкова правосуб'єктність учасників господарської операції.

Таким чином, в даному випадку дослідженню підлягає реальність вчинення господарської операції, відповідність вчиненої господарської операції господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на формування податкового кредиту.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні» від 16 липня 1999 року N 996-XIV (надалі за текстом Закон № 996) метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 1 Закону № 996 документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинним документом.

Згідно частини 1 статті 9 Закону № 996 первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій є підставою для бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У свою чергу, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України).

Таким чином, понесені підприємством витрати, у разі їх відображення у належним чином оформлених первинних (розрахункових, платіжних та інших) документах, можуть бути віднесені до витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Відповідно до підпункту 1 пункту 180.1 статті 180 розділу V Податкового кодексу України, для цілей оподаткування податком на додану вартість платником податку є будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

Пунктом 200.1 статті 200 розділу V цього Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Наведені правові норми вказують, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З матеріалів справи вбачається, що факт постачання з боку ТОВ "Вербена-Н", ПП "ТК "Асторія", ПП "Олвітехно", ТОВ "Спецконсалт", ТОВ "Леонікс Плюс", ПП "Стрікс", ПП "ТК "Амада", ПП "Сіті-М Торг", ПП "ТК "Крокус", ПП "Ексида", ПП "Пандора-2013", ТОВ "Лейтер Плюс", ПП "Діоніс-Групп", ТОВ "Лекс Про" та ПП "Гермес-Систем" на користь позивача товарів, виконання робіт, надання послуг підтверджується документально, господарські операції належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності; складені сторонами правочинів первинні документи містять повну інформацію про поставлені товарно-матеріальні цінності, виконані роботи та надані послуги, їх кількісне та вартісне вираження; право на формування податкового кредиту підтверджується податковими накладними; обмежень, визначених статтею139 та пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що не дають позивачу права на формування витрат для зменшення його доходу в цілях оподаткування податком на прибуток підприємств та включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, контролюючим органом не наведено.

Апелянтом вказане не спростовано.

Позивач на підтвердження реальності здійснення господарських операцій з вказаними контрагентами надав первинні документи, а саме договори, податкові накладні, видаткові накладні, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), які знаходяться в матеріалах справи.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції ретельно перевірені первинні документи в розрізі по кожній окремій господарській операції, по кожному окремо контрагенту.

Крім того, контрагенти ТОВ "Вербена-Н", ПП "ТК "Асторія", ПП "Олвітехно", ТОВ "Спецконсалт", ТОВ "Леонікс Плюс", ПП "Стрікс", ПП "ТК "Амада", ПП "Сіті-М Торг", ПП "ТК "Крокус", ПП "Ексида", ПП "Пандора-2013", ТОВ "Лейтер Плюс", ПП "Діоніс-Групп", ТОВ "Лекс Про" та ПП "Гермес-Систем" у період виконання господарських зобов'язань були зареєстровані у встановленому законом порядку платниками податку на додану вартість, тобто не були позбавлені права на складання податкових накладних за результатами здійснення господарських операцій з постачання товарів (робіт, послуг).

Також колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що з урахуванням видів діяльності позивача за КВЕД (добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю; добування інших корисних копалин та розроблення кар'єрів, н. в. і. у.; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії), досліджені судом первинні документи фінансового та податкового обліку позивача у сукупності свідчать про використання позивачем отриманих від ТОВ "Вербена-Н", ПП "ТК "Асторія", ПП "Олвітехно", ТОВ "Спецконсалт", ТОВ "Леонікс Плюс", ПП "Стрікс", ПП "ТК "Амада", ПП "Сіті-М Торг", ПП "ТК "Крокус", ПП "Ексида", ПП "Пандора-2013", ТОВ "Лейтер Плюс", ПП "Діоніс-Групп", ТОВ "Лекс Про" та ПП "Гермес-Систем" матеріальних активів, робіт та послуг у власній господарській діяльності, що у свою чергу підтверджує реальність виконання наведених вище операцій.

Таким чином, позивач надав належним чином оформлені первинні документи та інші документи на підтвердження виконання умов договору.

Отже, колегія суддів згодна з висновком суду першої інстанції, що позивач на підтвердження реального характеру господарських операцій з контрагентами надав суду першої інстанції первинні документи бухгалтерського обліку та податкової звітності.

Вищенаведені документи містять всі необхідні реквізити, підписи уповноважених представників сторін та печатки підприємств, що відповідає вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тому підтверджують факт здійснення господарської операції.

Не заслуговують уваги посилання апелянта на висновки інших актів перевірок, оскільки ймовірні порушення податкового законодавства підприємств по ланцюгу постачання не можуть бути підставою для обмеження прав позивач на податковий кредит.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідачем не доведено правомірність спірних податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, всі наведені доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 20.11.2017р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби Київської області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 р., залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Граніт Мобіл Переробка Плюс" до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби Київської області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль