Справа № 815/1139/17
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/1139/17

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

ОСОБА_1,

за участю: секретар судового засідання Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Украгросоюз» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року по справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Украгросоюз» до Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Селянського фермерського господарства «Задум», ОСОБА_3, про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство «Украгросоюз» звернулось до суду з позовом до Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Селянського фермерського господарства «Задум», ОСОБА_3, в якому позивач просив: скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.04.2016 року № 29394165, яким зареєстровано 22.04.2016 року (номер запису 143001430) право оренди земельної ділянки строком на 10 років за СФГ «Задум», згідно договору оренди земельної ділянки б/н від 31.03.2016 року укладеного з власником ОСОБА_3

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 липня 2017 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 3,48 га. Земельна ділянка розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується особами, які беруть участь у справі, що 27.09.2007 року між ОСОБА_3 та ДП «Украгросоюз» був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки, що розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, масив № 28, ділянка № 129, строком на 5 років.

Додатковою угодою до вказаного договору від 10.07.2008 року, підписаною з боку ОСОБА_3 та ДП «Украгросоюз», зокрема, пункт 8 наведеного договору викладено у новій редакції та визначено, що договір оренди землі укладений на строк до 31.12.2018 року.

Згідно наявних відміток на наведеному договорі оренди землі та додатковій угоді до нього цей договір оренди землі та додаткова угода зареєстровані в Ананьївському райвідділі Одеської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 03.02.2009 року № 31.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 25.04.2016 року, за заявою представника СФГ «Задум» та, зокрема, договору оренди земельної ділянки, що розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, масив № 28, ділянка № 129, укладеного 31.03.2016 року між ОСОБА_3 та СФГ «Задум», державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_2 було прийнято рішення № 29394165 про державну реєстрацію права оренди вказаної земельної ділянки за СФГ «Задум».

Як зазначає позивач, дізнавшись про вказане рішення після відмови 08.09.2016 року ДП «Украгросоюз» у реєстрації в Державному реєстрі прав права оренди наведеної земельної ділянки згідно зареєстрованих договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди до нього, останній звернувся до суду з даним позовом про його скасування.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з яких виходив останній вирішуючи спірне питання, з огляду на викладене.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV (чинного та в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою обєктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обовязковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав (ч. 1 ст. 3 вказаного Закону).

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV (чинного та в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення) державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на обєкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про оренду землі», що регулював правовідносини на момент укладення договору оренди землі між позивачем та третьою особою, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Згідно з положеннями частини другої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV (чинного та в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення) перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Так, відповідно до п.п. 6, 9, 18 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до субєкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV (чинного та в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення) державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 27 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV(чинного та в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення), державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.

Пунктом 1 частини 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV (чинного та в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення) зобов'язано державного реєстратора встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Крім того, державним реєстратором під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав встановлюється відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями (п. 12 Порядку від 25.12.2015 року № 1127).

За правилами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-ІV (чинного та в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення) у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних правових норм, колегія суддів приходить до висновку, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 29.09.2015 року по справі № 802/37191 та від 15.11.2016 року по справі № 825/1287/15-а.

Відповідно до частини другої статті 161 КАС України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Як встановлено судом та не заперечується особами, які беруть участь у справі, 27.09.2007 року між ОСОБА_3 та ДП «Украгросоюз» був укладений договір оренди земельної ділянки, що розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, масив № 28, ділянка № 129, строком на 5 років.

Додатковою угодою до вказаного договору від 10.07.2008 року, підписаною з боку ОСОБА_3 та ДП «Украгросоюз», зокрема, пункт 8 наведеного договору викладено у новій редакції та визначено, що договір оренди землі укладений на строк до 31.12.2018 року.

Згідно наявних відміток на наведеному договорі оренди землі та додатковій угоді до нього, цей договір оренди землі та додаткова угода зареєстровані в Ананьївському райвідділі Одеської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 03.02.2009 року № 31.

Також, матеріали справи містять інформацію ДП «ЦДЗК» та Відділу в Ананьївському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області, зокрема, листи від 09.10.2017 року та 26.10.2017 року, з якої вбачається, що на момент прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, що розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, масив № 28, ділянка № 129, за СФГ «Задум», на зазначену земельну ділянку значились відомості щодо права користування даною земельною ділянкою за ДП «Украгросоюз» на підставі договору оренди землі та додаткової угоди до нього, укладені між ОСОБА_3 та ДП «Украгросоюз», які зареєстровані 03.02.2009 року № 31.

Наведена інформацію підтверджується і наданими витягами з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право користування землею, договорів оренди землі.

Як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду справи, сторони не надали до суду доказів розірвання сторонами договору оренди 27.09.2007 року між ДП «Украгросоюз» та ОСОБА_3, з урахуванням строку його дії, що визначені додатковою угодою, або його скасування в судовому порядку.

Тобто, на момент здійснення 25.04.2016 року державної реєстрації права оренди земельної ділянки за договором від 31.03.2016 року, договір від 27.09.2007 року був діючим, а у ДП «Украгросоюз» вже було наявне встановлене законом право оренди земельної ділянки, що зареєстровано 03.02.2009 року № 31.

Згідно правової позиції Верховного суду України, викладеній у постанові від 30.03.2016 по справі № 814/3015/14, одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Подання для державної реєстрації права оренди на земельну ділянку документів, зокрема тих, які є невід'ємною частиною договору оренди цієї ділянки, на підставі яких заявлене право вже зареєстровано у Державному реєстрі прав за іншою особою, є передбаченою у статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV підставою для відмови у державній реєстрації зазначеного права.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що в порушення вимог чинного законодавства України, всупереч існуючій невідповідності заявлених прав та поданих документів, а також ігноруючи суперечності, що існують між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, без урахування подання для державної реєстрації права оренди на земельну ділянку документів, зокрема тих, які є невід'ємною частиною договору оренди цієї ділянки, на підставі яких заявлене право вже зареєстровано у Державному реєстрі прав за іншою особою, відповідачем прийнято оскаржуване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер рішення 29394165 від 25.04.2016 року.

Зазначені обставини помилково не були встановлені судом першої інстанції та їм не надано належної оцінки.

Посилання суду першої інстанції та третіх осіб на відсутність факту реєстрації додаткової угоди до договору оренди землі від 10.07.2008 року між ДП «Украгросоюз» та ОСОБА_3, колегія суддів оцінює критично, оскільки такі посилання спростовуються наявними відмітками на наведеному договорі оренди землі та додатковій угоді до нього, згідно яких цей договір оренди землі та додаткова угода зареєстровані в Ананьївському райвідділі Одеської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 03.02.2009 року № 31.

Також, наведені посилання суду першої інстанції та третіх осіб спростовуються наданою на вимогу суду апеляційною інформацією ДП «ЦДЗК», яким і здійснювалась наведена реєстрація, з якої чітко вбачається, що у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право користування землею, договорів оренди землі договір оренди землі від 27.09.2007 року та додаткова угода до нього від 10.07.2008 року, укладені між ДП «Украгросоюз» та ОСОБА_3, зареєстровані 03.02.2009 року № 31. Наведена інформація підтверджується і Відділом в Ананьївському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області, при цьому, вказаним Відділом також вказано на те, що згідно наявного примірника додаткової угоди від 10.07.2008 року до наведеного договору від 27.09.2007 року, строк дії договору оренди землі 31.12.2018 року. Окрім того, як вже зазначалось вище, вказана інформація підтверджується і наданими витягами з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право користування землею, договорів оренди землі.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що рішення відповідача від 25.04.2016 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 29394165 є протиправним та підлягає скасуванню, а вимоги позивача підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до її неправильного вирішення по суті, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про задоволення вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Украгросоюз» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року по справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства «Украгросоюз» до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Приватне підприємство «Агрос-Юг», ОСОБА_4, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Дочірнього підприємства «Украгросоюз» до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Приватне підприємство «Агрос-Юг», ОСОБА_4, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_2 № 29394165 від 25 квітня 2016 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець