Справа № 490/6755/15-а
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 р. Справа № 490/6755/15-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Гуденко О.А.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Лукянчук О.В.

суддів Бітова А. І.

ОСОБА_1

при секретарі Діденко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з подальшим уточненням та зменшенням позовних вимог, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови виплатити йому компенсацію, передбачену Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати» у звязку з порушенням строків виплати пенсії за вислугу років, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини доходів у звязку з порушенням строків виплати пенсії за вислугу років згідно до чинного законодавства України з наданням відповідних розрахунків за періоди:

- період з 07 серпня 2008 року по 30.11.2008 р.- доплата пенсії за вислугу років (до 01.12.2008 р. пенсія не нараховувалася, перше нарахування та виплата здійснена лише 02 грудня 2008 р);

- період з 07 серпня 2008 року по 30.09.2009 р.- доплата різниці пенсії за вислугу років (надбавки за виконання особливо важливих завдань у обсязі 50% від визначеного розміру у документах МО України - здійснена у жовтні 2009 р);

- період з 01 квітня 2010 року по 30.04.2011 р.- доплата різниці пенсії за вислугу років (надбавки за вислугу років визначеного розміру у документах МО України при звільненні - здійснена у травні 2011 р);

- період з 07 серпня 2008 року по 30.04.2015 р.- доплата різниці пенсії за вислугу років (надбавки за виконання особливо важливих завдань у повному обсязі від визначеного розміру у розрахункових документах МО України при звільненні - здійснена у травні 2015 р);

- період з 01 вересня 2009 року по 30.06.2015 р.- доплата різниці пенсії за вислугу років (надбавки за кваліфікаційну категорію - здійснена у липні 2015 р);

- період з 07 серпня 2008 року по 30.04.2015 р.- доплата різниці пенсії за вислугу років (при цьому ГУ ПФУ починаючи з 07.08.2008 року виключило з розрахунків МО України усі додаткові види грошового забезпечення - щомісячну премію, надбавку за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, надбавку за класну кваліфікацію - здійснена у травні 2015 р);

- період з 07 серпня 2008 року по 31.08.2016 р.- доплата різниці пенсії за вислугу років (включення до нарахування пенсії додаткові види грошового забезпечення - щомісячну премію, надбавку за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, надбавку за класну кваліфікацію).

- стягнути моральну шкоду у сумі 2500 грн. та встановити судовий контроль за виконанням рішення та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подати звіт про виконання Постанови суду у встановлений судом термін.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2017 року позов - задоволено частково.

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови нарахувати та виплатити ОСОБА_3 компенсацію втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати протиправними

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 компенсацію втрати частини щомісячних сум заборгованості пенсії за період з 07 серпня 2008 року по 30 квітня 2015 року включно у зв'язку з порушенням строків її виплати на різницю між розміром пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та розміром пенсії із врахуванням надбавки за виконання особливо важливих завдань у повному розмірі 100%, а також за період з 01 вересня 2009 року по 30 червня 2015 року включно у зв'язку з порушенням строків її виплати на різницю між розміром пенсії за вислугу років, та розміром пенсії із врахуванням надбавки за кваліфікаційну категорію у розмірі 8 % до моменту фактичної виплати такої компенсації; а також за період з 01 травня 2015 року по 31 серпня 2016 року включно у зв'язку з порушенням строків її виплати на різницю між розміром пенсії за вислугу років, та розміром пенсії із врахуванням додаткових видів грошового забезпечення - щомісячної премії, надбавки за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

У задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Встановлено судовий контроль за виконанням рішення та зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подати звіт про виконання Постанови суду у строк три місяці після набрання постанови законної сили.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 березня 2012 року справі № 1423/258/2011 адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задоволено та зобов'язано відповідача призначити ОСОБА_3 пенсію, виходячи з розміру надбавки за виконання особливо важливих завдань 100% посадового окладу з урахуванням окладу з військовим званням та надбавки за вислугу років.

02 жовтня 2013 року Апеляційний суд Одеської області ухвалив залишити без змін постанову суду першої інстанції .

08 листопада 2013 року Вищим адміністративним судом України постановлено ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження по цій справі.

18 квітня 2014 року ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва, залишеною без змін ухвалю суду апеляційної інстанції від 25.02.2015 року, відмовлено у задоволенні заяви головного державного виконавця про відстрочення виконання рішення суду - до подачі ГУ ПФУ в Миколаївській області довідки про підтвердження факту виплати позивачеві надбавки за виконання особливо важливих завдань.

14 грудня 2015 року ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва, визнано бездіяльність ГУ ПФУ в Миколаївській області з приводу невиконання постанови суду від 16.03.2012 року протиправною та такою, що порушує його право на пенсійне забезпечення в повному обсязі.

09 березня 2016 року ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва, роз'яснено постанову від 16 березня 2012 року справі № 1423/258/2011, уточнено, що пенсія позивачеві повинна обраховуватися, виходячи з розміру надбавки за виконання особливо важливих завдань 100% посадового окладу з урахуванням окладу з військовим званням та надбавки за вислугу років, а також інших видів грошового забезпечення , що підлягають врахуванню під час призначення пенсії.

Постановою від 18 листопада 2014 року Апеляційного суду Одеської області зобов'язано ГУ ПФУ в Миколаївській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 01.01.2009 року, врахувавши при цьому грошову винагороду за кваліфікацію 1 класу у розмірі 8% від посадового окладу.

ГУПФ вищевказані судові рішення виконано в повному обсязі лише в травні 2015 року та вересні 2016 року відповідно, однак не виплачена компенсація в звязку з втратою частини доходів за минулий час.

Не погоджуючись з вищевказаним ОСОБА_3 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що основною умовою для виплати позивачу компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, а саме добровільно чи на виконання рішення суду. При цьому, відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, оскільки задоволення цього позову є належною та достатньою компенсацію поновлення його порушених прав.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності проведення компенсації втрати доходів за правилами, передбаченими Законом № 2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 і вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у звязку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, повязані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон № 2050-ІІІ) та Порядком, затвердженим Кабінетом Міністрів України для реалізації згаданого Закону.

Відповідно до статей 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців ;виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтею 4 Закону № 2050-III передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Питання пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати врегульовані Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок),

Згідно зі статтею 6 Закону № 2050-III компенсацію виплачують, в тому числі, за рахунок коштів Пенсійного фонду України, отже посилання відповідача про відсутність коштів для сплати компенсації є безпідставним.

Відповідно до пункту 1 Порядку його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Вказаний висновок узгоджується з висновками викладеними в постановах Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 року №6-38цс-11, від 18 листопада 2014 року №21-518а14, від 11 липня 2017 року №21-2003а16.

Як вбачається із матеріалів справи, нарахування та виплата позивачу відповідного доходу відбулись на виконання судових рішень, якими було вирішено спір стосовно призначення та перерахунку пенсії позивача.

Таким чином, вимоги ОСОБА_3 щодо нарахування та виплатити компенсації за втрату частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати вказаної частини пенсії за період її невиплати є правомірними.

Доводи апелянта, що компенсація можлива лише в тому разі, коли допомога нарахована, але не виплачена, колегія суддів вважає помилковими, оскільки Верховний Суд України у своєї постанові від 07 листопада 2012 року, № 6-131цс12, усуваючи розбіжності в застосуванні норм права, які містяться в Законі України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та в Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових коштів у звязку з порушенням термінів їх виплати, зазначив, що основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема, заробітної плати, пенсії, соціальної виплати, страхових виплат).

При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення, оскільки ці нормативні акти не містять будь-якого виключення.

Згідно із пп. 5, 7 Порядку № 159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць та проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, а саме: власних коштів - підприємствами, установами та організаціями, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об'єднаннями громадян; коштів відповідного бюджету підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

На думку Верховного Суду України, Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» є нормативно-правовим актом спеціальної дії, що регулює порядок та підстави компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати та встановлює інші правила виплати компенсації, зокрема відсутність вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу.

В постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року, № 21-518а14 наголошено, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-III та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Доводи апелянта, що позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду, являються безпідставними, оскільки як вбачається із матеріалів справи перерахунок пенсії позивача на виконання рішення суду відповідач здійснив у травні 2015 року , а з відповідним позовом звернувся до суду 10 липня 2015 року, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст. 99 КАС України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення по суті спору з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляції вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 195, 196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лукянчук

Суддя: А.І.Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова