Справа № 813/3973/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року справа № 813/3973/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Б.С.,

позивача ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова про зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1С.) до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова (далі відповідач) з вимогою:

-зобовязати Галицьке обєднане Управління Пенсійного фонду України м.Львова сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м.Львова подання про повернення ОСОБА_1 8 759,52 грн. сплаченого збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу квартири нерухомого майна згідно квитанції №1792 від 02.10.2017 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що під час укладення договору купівлі-продажу квартири позивач помилково сплатив 8 759,52 грн. збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у відповідності до ст.49 Закону України Про нотаріат. Позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив повернути помилково сплачений збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, однак, як зазначає позивач, відповідачем повідомлено, що підстав для повернення вказаного судового збору немає.

Представник відповідача проти позову заперечив, подав письмові заперечення на позовну заяву. Зазначив, що документів, які б підтверджували помилковість сплати коштів та/або факт придбання житла вперше державному органу надано не було, таким чином відповідач не міг надати іншої відповіді, ніж та, що була надана листом від 10.10.2017 року за вх.8578/06.1-34. Відтак, представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд заслухав пояснення представника позивача та представника відповідача, зясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, а також ті, які мають значення для вирішення справи, повно, всебічно та обєктивно дослідив докази у справі, та встановив наступне.

02.10.2017 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Наша безпека» було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №3045, згідно якого позивач придбав квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до квитанції №1792 від 02.10.2017 року позивачем сплачено збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з операції придбання нерухомого майна в сумі 8759, 52 грн.

Позивач звертався до відповідача із заявою від 09.10.2017 року про повернення помилково сплачених коштів збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 8759, 52 грн.

На звернення позивача відповідач надав відповідь від 10.10.2017 року, якою відмовив в задоволенні заяви, оскільки позивач не підтвердив придбавання нерухомого майна вперше.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 року № 2464 (далі - Закон № 2464). Виключно зазначеним Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску.

Згідно з п. 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону № 2464, не є платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування громадяни, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до п. 7.2 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 03.09.2013 року № 787 ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 року № 21-2, установлено, зокрема, механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Позивачем до матеріалів справи додано копії договору купівлі-продажу квартири від 02.10.2017 року, квитанції №1792 від 02.10.2017 року на суму 8759, 52 грн.., Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта.

Дослідивши зазначені докази, суд дійшов висновку, що позивачем здійснено придбавання житла квартири АДРЕСА_2, вказане житло придбано позивачем вперше. Про придбання житла вперше свідчить те, що до 02.10.2017 року відсутні відповідні записи про внесення відомостей до Реєстру про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження за позивачем. Відтак, у відповідності до вимог п. 9 ст. 1 Закону України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування позивач не є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування під час укладення договору купівлі житла вперше, а відповідач, отримавши заяву позивача з додатками, протиправно відмовив ОСОБА_1 у зверненні з поданням до територіального органу Державної казначейської служби України для повернення помилково сплачених коштів з підстав відсутності інформації щодо придбання житла вперше.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше та свідчили б про відсутність у нього права на звільнення від сплати судового збору, відповідачем не надано.

Суд зазначає, що за відсутності правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі пенсійного Фонду України, як уповноваженого субєкта владних повноважень зобовязана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобовязана сплачувати збір на загальнообовязкове пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

Отже, суд вважає, що позивач помилково сплатив до бюджету збір на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 8 759,52 грн.

Враховуючи наведене, а також помилковість сплати позивачем до бюджету збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у поверненні помилково сплачений позивачем збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості в розмірі 8 759,52 грн.

Відповідно до пункту 3 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Враховуючи, що відповідним органом, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету у сфері обов'язкового пенсійного страхування є Залізничне обєднане управління Пенсійного фонду м Львова, суд зазначає, що саме останній наділений обов'язком щодо формування та подання до органів казначейства подання про повернення коштів.

Приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи судом встановлено наявність протиправної відмови відповідача у поверненні ОСОБА_1 сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 8759,52 грн., вимоги щодо зобов'язання Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України м Львова звернутися із поданням до Управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м.Львова для повернення позивачу помилково сплачених коштів на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідачем не доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Частина перша статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Зобовязати Галицьке обєднане управління Пенсійного фонду України м.Львова сформувати та подати до управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м.Львова подання про повернення ОСОБА_1 8 759,52 грн. сплаченого збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі - продажу нерухомого майна згідно квитанції №1792 від 02.10.2017 року.

Стягнути із Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на користь ОСОБА_1 (Львівська область, Яворівський район, с.Любині, вул. Центральна, 9; РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн.00 коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови складений та підписаний 24.11.2017 року.