Справа № 314/2133/17(2-а/314/87/2017)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2017 рокусправа № 314/2133/17(2-а/314/87/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Мельника В.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Запорізького приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними, зобовязання до поновлення виплати пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, згідно з яким просила:

- визнати дії Запорізького приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області по припиненню виплати ОСОБА_1 пенсії протиправними;

- зобовязати Запорізьке приміське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії з часу припинення її виплати.

Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобовязано Запорізьке приміське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити, починаючи з 07 грудня 2016 року, виплату ОСОБА_1 раніше призначеної їй пенсії за віком.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не зявились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, а тому відповідно до ст. 41 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач відповідно до довідки від 13 лютого 2015 року № НОМЕР_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа, де зазначено фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з матеріалів справи підставою для припинення виплати пенсії позивачу з березня 2016 року здійснено в результаті отримання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб по причині того, що позивач має статус «переселенець не зареєстрований».

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Статтею 19 ОСОБА_2 України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Відповідно до статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: подала заяву про відмову від довідки; скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; повернулася до покинутого місця постійного проживання; виїхала на постійне місце проживання за кордон; подала завідомо недостовірні відомості.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (в редакції на час призупинення пенсії позивачу) встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюються в установах публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України та з використанням його платіжних пристроїв. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому.

Таким чином, умовами продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ Державний ощадний банк або з доставкою додому на весь час дії такої довідки.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року на час її прийняття строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи встановлено не було.

26.08.2015 року Постановою Кабінету Міністрів № 636 внесено зміни до Постанови № 509, якими, зокрема встановлено строк дії такої довідки у шість місяців з дати її видачі.

Постановою Кабінету Міністрів від 08.06.2016 року № 352 було також внесено зміни до Постанови № 509, згідно яких встановлено, що довідка діє безстроково; довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, при прийнятті на облік позивача до УПФУ нею надано довідку від 13 лютого 2015 року № НОМЕР_1 про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу, де зазначено фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно зі статтею 5 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Статтею 47 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування передбачено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Нормами статті 49 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визначено підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 49 зазначеного Закону України поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

З матеріалів справи вбачається, що виплату пенсій позивачу припинено за наслідками проведеного співставлення бази отримувачів пенсій та Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб, яка ведеться Управлінням праці та соціального захисту населення у відповідності з постановою КМУ від 01.10.2014 року № 509, що не передбачено статтею 49 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Однак, припинення виплати пенсії без вирішення цього питання шляхом прийняття відповідного рішення не входить до переліку випадків, відповідно до яких припиняється виплата пенсії, а тому не може бути підставою для її припинення, оскільки право соціального захисту, у тому числі пенсійне забезпечення, гарантовано кожному громадянину ОСОБА_2 України.

Отже, діями відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу порушені його права на отримання пенсії, оскільки відповідач всупереч вимог статті 49 Закону № 1058-IV не приймав рішення про припинення виплати пенсії позивачу.

У відповідності до статті 19 ОСОБА_2 України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_2 та законами України.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що на час припинення відповідачем виплати пенсії позивачу у березні 2016 року, були відсутні, встановлені Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування підстави для припинення пенсійних виплат.

Щодо посилання заявника апеляційної скарги на необхідність поновлення виплати пенсії позивачу з моменту її припинення 01 березня 2016 року, та як наслідок на помилковість відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Встановлене законом обмеження строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Враховуючи те, що пенсійні виплати є періодичними, щомісячними платежами, які отримує безпосередньо, особа, якій вони призначені, а отже позивач про порушення своїх прав повинна була дізнатися починаючи з березня 2016 року при реалізації свого права на отримання щомісячної суми призначеної їй пенсії за віком.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про зобовязання Запорізьке приміське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя поновити виплату раніше призначеної пенсії за віком за період з 01 березня 2016 року по 06 грудня 2016 року, включно підлягають залишенню без розгляду.

При цьому частиною 1 статті 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на яку посилає заявник апеляційної скарги, передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Однак зміст наведеної норми дає підстави дає підстави для висновку, що ця норма Закону стосується вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини пенсійного органу або своєчасно не отриманих пенсіонером, на виплату яких він мав право, з власної вини.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів нарахування ОСОБА_1 пенсії за віком починаючи з 01 березня 2017 року, колегія суддів робить висновок щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

При цьому колегія суддів акцентує увагу суду першої інстанції на тому, що позовні вимоги, заявлені поза межами шестимісячного строку, встановленого ч.2 ст. 99 КАС України, у відповідності до ст. 100 КАС України підлягають залишенню без розгляду, про що постановляється ухвала, а не розглядаються по суті із прийняттям відповідного рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне постанову суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог щодо зобовязання Запорізьке приміське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за віком за період з 01 березня 2016 року по 06 грудня 2016 року, включно, скасувати та залишити без розгляду позовні вимоги в цій частині, а в іншій частині постанову залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись п. 4 ч.1 ст. 198, ст. ст. 203, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2017 року в частині відмовлених позовних вимог щодо зобовязання Запорізьке приміське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за віком за період з 01 березня 2016 року по 06 грудня 2016 року, включно скасувати, а позовні вимоги в цій частині залишити без розгляду.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова