Справа № 653/1601/17
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 653/1601/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Берлімова Ю.Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Генічеського обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 09 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генічеського обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про зобовязання поновити виплату пенсії в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, які знаходяться в пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів,

ВСТАНОВИВ:

Постановою від 09 серпня 2017 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Генічеський районний суд Херсонської області задовольнив в повному обсязі адміністративний позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНПП НОМЕР_1, громадянина України, мешканця Ізраїлю, м. Явне, вул. Адекель, 8/29; зобовязав Генічеське обєднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області поновити пенсію з 07 жовтня 2009 року шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в його пенсійній справі з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

16 серпня 2017 року Генічеське обєднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що при ухваленні постанови судом першої інстанції не було враховано те, що позивач не дотримався п.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, який регулюється постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 221-1 згідно якого, заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером (опікуном, піклувальником) особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем реєстрації.

При цьому, апелянт зазначає, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна предявити паспорт або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік. Іноземні громадяни та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (реєстрації).

Також апелянт зазначає, що громадянин ОСОБА_1 із заявою встановленого зразка та необхідними документами до управління Пенсійного фонду України не звертався, а тому ця підстава унеможливлює поновити вже раніше призначену пенсію за документами, які знаходяться в пенсійній справі пенсіонера, як це передбачено оскарженою постановою.

Заперечень на апеляційну скаргу від позивача та його представника не надходило.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив що, позивач є громадянином України, який постійно проживає в Ізраїлі, що вбачається з копії закордонного паспорту ОСОБА_1 серії CD 032973 (а.с.20-36), з 06 квітня 2004 року ОСОБА_1 прийнятий на консульський облік в посольстві України в державі Ізраїль, про що свідчить печатка у закордонному паспорті (а.с. 21).

Крім того, позивач є платником податків та зареєстрований у Державному реєстрі ГУ ДФС у Запорізькій області з 01 вересня 1996 року (а.с.37).

11 жовтня 2016 року позивач видав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7, представляти його інтереси зокрема по всім питанням в органах Пенсійного фонду України з питань поновлення, нарахування та індексації її пенсії. Довіреність видана з правом передоручення та видана на строк три роки (а.с. 110-112).

10 січня 2017 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до УПФ України в Генічеському районі Херсонської області із заявою, та усіма необхідними оригіналами документів, апостильованою заявою та особистою декларацією, що підписані особисто ОСОБА_1, підпис якого завірено нотаріально, про поновлення раніше призначеної пенсії за віком, виплата якої була припинена внаслідок виїзду на постійне місце проживання за кордон, за документами, які є в пенсійній справі (а.с. 61-67).

Листом начальника УПФУ в Генічеському районі Херсонської області ОСОБА_8 від 19 січня 2017 року за № 366/02, представнику позивача ОСОБА_2, повідомлено, що ОСОБА_1 відмовлено в поновленні виплати пенсії, оскільки ОСОБА_1 не дотримався умови особистої подачі заяви про поновлення пенсії, а його представник не уповноважений для подання такої заяви (а.с. 68).

Суд першої інстанції зазначив, що мотиви такої відмови суперечать положенням чинного законодавства, тому вважає відмову відповідача в поновленні нарахування та виплати пенсії на цій підставі протиправною.

Також, суд першої інстанції зазначив, що відповідно ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі особисто чи через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про поновлення пенсії може подаватися представником, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально,оскільки право на пенсію включає: право на призначення, право на перерахунок та право на поновлення, та за своєю правовою природою право на призначення пенсії і його реалізація є більш широким поняттям ніж поновлення виплати пенсії, та враховуючи, що законодавство не містить прямих обмежень щодо можливості представництва у вказаних правовідносинах, що заява про поновлення пенсії може подаватися представником, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Суд першої інстанції зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 234 «Про затвердження Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополі», відповідно постанови правління ПФУ від 07 липня 2014 року № 13-4 «Про органи, що здійснюють виплату пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території АР Крим та м. Севастополя» визначено управління Пенсійного фонду України в Генічеському, Каланчацькому, Новотроїцькому та Чаплинському районах Херсонської області, а також через Головне Управління ПФУ в Херсонській області - щодо пенсійного забезпечення військових та за міжнародними договорами України.

Суд першої інстанції, посилаючись на приписи ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», згідно ст. 92 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009, відповідно до п.2 ч.1 ст.49 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зауважив, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачений обовязок або право ПФУ автоматично здійснювати відновлення виплати пенсії без відповідного волевиявлення пенсіонера. Так, враховуючи зазначене, орган ПФУ м. Севастополя, АР Крим припиняючи виплату пенсії ОСОБА_1 у зв'язку з його переїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю, діяв відповідно до вимог законодавства, яке було чинне на момент виникнення спірних правовідносин.

Суд першої інстанції зазначив, що Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року, п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст.51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Отже, з 07 жовтня 2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Таким чином, у позивача виникло право на поновлення раніше призначеної пенсії, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у поновленні виплати пенсії.

Що стосується дати, з якої підлягає поновлення позивачу виплати пенсії, суд першої інстанції, керуючись Рішенням №25-рп/2009, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, зазначив, що з дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року щодо неконституційності положень п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст. 51 Закону № 1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Тобто, підстави для поновлення виплати пенсії позивачу виникли з дня набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009, а саме з 07 жовтня 2009 року.

Враховуючи встановлені фактичні обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що Генічеське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області безпідставно не витребувало пенсійну справу та не поновило виплату пенсій позивачу.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження, відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції встановив, що до 25 грудня 1996 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав в АР Крим в м. Севастополь та отримував пенсію за віком, крім того, він є учасником бойових дій, надалі він виїхав на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв'язку з чим виплату пенсії йому було припинено.

10 січня 2017 року представник позивача ОСОБА_2, за дорученням ОСОБА_1 звернувся із заявою та оригіналами усіх необхідних документів позивача до Генічеського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області із заявою (а.с.66) про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком в розмірах відповідно до чинного законодавства, на що йому було відмовлено листом від 19.01.2017 року №366/02 (а.с.68), з тих підстав, що заява про перерахунок, поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником. В листі відповідач зазначив, що законними представниками є: батьки, усиновителі, батьки-вихователі, прийомні батьки, патронатні вихователі, опікуни та піклувальники, представники закладів, які виконують функції опікунів та піклувальників.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що Генічеське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області безпідставно не витребувало пенсійну справу та не поновило виплату пенсій позивачу.

З дня набрання чинності рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року, яким п.2 ч.1 ст.49, друге речення ст.51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір (міжнародних договорів між Україною та Ізраїлем стосовно призначення та виплати пенсії не укладалося) з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обовязковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), у позивача виникло право на поновлення раніше призначеної пенсії, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у поновленні виплати пенсії, що також суперечить висновку Верховного Суду України викладеному в постанові цього суду від 12 травня 2015 року (справа № 21-180а15).

Відповідно до ст.44 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Матеріали справи (а.с.110) містять копію довіреності від 11.10.2016 року, якою ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_2, бути його представником з усіма необхідними для того повноваженнями, а зазначений закон не містить обмежень на подачу заяви про поновлення пенсії представником пенсіонера.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Також апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про зобовязання апелянта відновити виплату пенсії в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведення індексації і компенсації втрати частини доходів, що відповідає вимогам ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 28, 41, 43, 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-71, ст.195, п.1 ч.1 ст.197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.206, ст.211, ст.212, 244-2, ч.5 ст.254 КАС України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Генічеського обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області залишити без задоволення.

Постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 09 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя М.П.Коваль

суддя О.О.Кравець