Справа № 804/2965/17
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"15" листопада 2017 р. справа № 804/2965/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

за участю представника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Тулянцевої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року у справі №804/2965/17

за позовом Повного товариства "Блю стрім трейдінг лімітед" і Компанії "Перший міський ломбард"

до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, першого заступника начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Тимченко Людмили Вікторівни,

про визнання протиправною і скасування постанови, -

встановив:

У травні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив скасувати постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 19.04.2017 року № 108/4.1-13/372, № 108/4.1-13/371, № 108/4.1-13/373 та зобов'язати Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області закрити справи про адміністративне правопорушення про накладення штрафу за порушення трудового законодавства.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року позов задоволено частково, а саме скасовано постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 19.04.2017 року № 108/4.1-13/371, № 108/4.1.-13/372, № 108/4.1-13/373.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постанова в частині задоволених позовних вимог мотивована тим, що відповідачем порушено вимоги Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509, що є підставою для скасування оскаржених рішень відповідача.

Суд першої інстанції дійшов висновку по відмову у задоволенні позовних вимог щодо закриття провадження справи про адміністративне правопорушення про накладення штрафу за

порушення трудового законодавства, оскільки відповідальність, передбачена ст.265 Кодексу законів про працю України, є адміністративно-господарськими санкціями, а не адміністративним штрафом. Накладення таких санкцій здійснюється у відповідності до Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509, тому жодних справ про адміністративне правопорушення відповідачем не порушувалось.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права. Відповідач, зокрема, зазначив, що підстави або порядок проведення перевірки позивачем не оскаржувались. Позивач передбаченим ч.1 ст. 10 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" правом не скористався та допустив перевіряючих до перевірки, чим погодився на її проведення.

Відповідно до підпункту 5 пункту 6 Положення про Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі - Управління), затвердженого наказом Держпраці від 04.02.2016 року №8, Управління має право проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління.

Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області здійснює діяльність у сфері нагляду за додержанням законодавства про працю у відповідності до вимог Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012р. №390.

Перевіркою встановлено порушення ч.1, ч.3 ст.24 Закону України "Про оплату праці" та вимог ч. 1, ч. 2, ч.3 ст. 115, ч.1 ст. 116 КЗпП України, а саме підприємство не проводить своєчасно розрахунок з працівниками при звільненні. ОСОБА_3 була звільнена наказом № Л-17 від 13.10.2016р., проте, станом на день перевірки кінцевий розрахунок з працівницею не проведено, що порушує вимоги ч.1 ст. 116 КЗпП України.

Твердження позивача щодо провадження в справах про адміністративне правопорушення повністю спростовуються матеріалами справи та чинним законодавством. Твердження позивача стосовно розміру мінімальної заробітної плати, яка була встановлена у розмірі 1450 грн. на час праці громадянки ОСОБА_3 не можуть бути прийняті до уваги судом виходячи з норми ст. 265 КЗпП України, де прямо встановлено, що використовується розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення. Оскільки перевірка проводилась у березні 2017 року, то використовується встановлений розмір заробітної плати з 01.01.2017р. - 3 200 грн.

Постанова про накладення штрафу винесена у відповідності до постанови Кабінету міністрів України від 17.07.2013р. № 509 "Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення". Форма постанови затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 02.02.2016р. № 67. У самій постанові, зокрема, зазначено, що постанова є виконавчим документом і пред'являється до виконання органам державної виконавчої служби протягом трьох місяців з наступного дня після набрання законної сили постанови.

Відповідно до п.20 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" з 1 січня 2017 року від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняється центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, структурні підрозділи виконавчих органів міських рад міст обласного значення та об'єднаних територіальних громад, на які покладені функції із здійснення контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Оскільки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю (Держпраці), звільнений від сплати судового збору при поданні адміністративного позову до суду, то Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області також користується пільгами, визначеними п. 20 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав.

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що в період з 24.03.2017 року по 30.03.2017 року посадовими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області було проведено позапланову перевірку додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За результатами проведення зазначеної перевірки складено акт № 108/4.1-13, у якому зазначено, що виявлено порушення частини 1 статті 94, частин 1-3 статті 115, частини 1 статті 116, частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України та частини 1 статті 1, частин 1 та 3 статті 24 Закону України "Про оплату праці".

В обґрунтування вказаних висновків в акті № 108/4.1-13 зазначено, що заробітна плата ОСОБА_3 за серпень 2016 року повинна складати 1480 грн., але згідно розрахункової відомості їй було нараховано заробітну плату у розмірі 1470 грн., чим порушено вимоги частини 1 статті 94 Кодексу законів про працю України та частини 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці".

Також заробітна плата ОСОБА_3 за липень 2016 року виплачена в сумі 1362,76 грн. згідно відомості на виплату грошей від 04.08.2016 року № 40, заробітна плата за серпень 2016 року виплачена в сумі 1354,71 грн. згідно відомості на виплату грошей від 07.09.2016 року № 46Ю, заробітна плата за вересень в сумі 1371,44 грн. та за жовтень 2016 року в сумі 745,79 грн. не виплачена, що є порушенням частин 1 та 3 статті 24 Закону України "Про оплату праці" та частин 1-3 статті 115 Кодексу законів про працю України.

ОСОБА_3 була звільнена наказом від 13.10.2016 року, проте, станом на день перевірки кінцевий розрахунок не проведено та не видано трудову книжку, що є порушенням вимог частини 1 статті 47 та частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України.

01.10.2016 року ОСОБА_3 була подана заява про звільнення за власним бажанням, а звільнена була 13.10.2016 року наказом № Л-17, що порушує вимоги частини 1 статті 38 Кодексу законів про працю України.

Крім цього зазначено, що Повним товариством "Блю стрім тренінг лімітед" і компанія "Перший міський ломбард" не забезпечено достовірного обліку виконуваної роботи працівником та бухгалтерського обліку витрат на оплату праці, що є порушенням ч.2 ст.30 Закону України "Про оплату праці".

На підставі виявлених порушень Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області 19.04.2017 року прийняті постанови № 108/4.1-13/372, № 108/4.1- 13/371 та № 108/4.1-13/373, якими на позивача накладено штрафні санкції на підставі абзаців 3, 4, 8 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення позову в частині скасування оскаржених постанов, оскільки:

- позивача не було ознайомлено з актом № 108/4.1-13 в останній день перевірки, чим порушено його право на підписання акта із зауваженнями та отримання копії акту. Натомість, представником позивача надані докази направлення позивачу акта перевірки, що є порушенням порядку проведення перевірки;

- відповідачами не надано доказів повідомлення позивача про розгляд справи про накладення штрафу. В оскаржуваних постановах не вказано, які докази підтверджують зазначені в акті порушення трудового законодавства. Крім цього, в постановах та інших складених при розгляді справи про накладення штрафу документах не зазначено про присутність чи відсутність позивача при розгляді справи та повідомленні чи не повідомленні його про розгляд справи, також не роз'яснено позивачу права та обов'язки, та право на оскарження. Тобто, Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області порушено вимоги Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до абз.7 ст.3 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" зазначено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом.

Пунктом 3 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 02.07.2012 року № 390 (далі - Порядок №390), передбачено, що Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Посилання Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на його право, передбачене підпунктом 5 пункту 6 Положення про Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Держпраці від 04.02.2016 року №8, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки встановлене цим пунктом право не звільняє його від обов'язку діяти відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та Порядку №390.

Частиною 1 ст.6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що підставами для здійснення позапланових заходів, зокрема, є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб'єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред'явили документи, передбачені цим абзацом.

Пунктом 6 Порядку № 390 передбачено, що перевірка складається з таких етапів:

- робота з документами, наданими суб'єктами господарювання на вимогу Інспектора;

- оформлення документів за результатами перевірки;

- ознайомлення суб'єктів господарювання з документами, оформленими за результатами перевірки;

- проведення за результатами перевірки роз'яснювальної роботи з питань застосування норм законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування (за згодою посадових осіб).

Пунктом 7 Порядку №390 визначено, що за результатами перевірки складається акт перевірки.

Згідно частини 6 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Отже, відповідно до наведених норм, обов'язковим етапом перевірки є ознайомлення суб'єктів господарювання з документами, оформленими за результатами перевірки та актом перевірки в останній день проведення перевірки. Також орган державного нагляду повинен вручити в останній день перевірки примірник акта. Суб'єкт господарювання у разі не згоди актом має право підписати акт із зауваженнями, які є невід'ємною частиною акту та повинні бути враховані при складенні в подальшому розпорядчих документів.

Як вбачається із матеріалів справи, акт № 108/4.1-13 не містить ні підпису позивача, ні відмітки про відмову позивача від підписання цього акту. Вказане свідчить про те, що позивача не було ознайомлено актом № 108/4.1-13 в останній день перевірки. Натомість, представником позивача суду першої інстанції надані докази направлення позивачу акта перевірки, що є порушенням порядку проведення перевірки.

Згідно абзацу 6 частини 1 статті 8 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право застосовувати санкції до суб'єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок № 509).

Пунктом 3 Порядку № 509 передбачено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Згідно пункту 4 Порядку № 509 справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

У відповідності до пункту 6 Порядку № 509 про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Положеннями пункту 7 Порядку № 509 визначено, що справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Згідно пункту 8 Порядку № 509 розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітитки, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб'єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Судом встановлено, що відповідачами не надано доказів повідомлення позивача про розгляд справи про накладення штрафу. В оскаржуваних постановах не вказано, які докази підтверджують зазначені в акті порушення трудового законодавства. Крім цього ані в самих постановах, ані в інших документах, складених при розгляді справи про накладення штрафу, не зазначено про присутність чи відсутність позивача при розгляді справи та повідомлення чи не повідомлення його про розгляд справи. Також у постановах не роз'яснено позивачу права та обов'язки, та право на оскарження.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в частині скасування постанов відповідача від 19.04.2017 року № 108/4.1-13/371, № 108/4.1.-13/372, № 108/4.1-13/373, оскільки відповідачем було порушено вимоги Порядку № 509 та Порядку № 390.

Щодо доводів відповідача стосовно відшкодування судового збору колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.87 КАС України).

Пунктом 20 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, структурні підрозділи виконавчих органів міських рад міст обласного значення та об'єднаних територіальних громад, на які покладені функції із здійснення контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Проте, ані Законом України "Про судовий збір", ані КАС України не передбачено звільнення Державної служби України з питань праці або територіальних органів Державної служби України з питань праці від відшкодування судових витрат, понесених стороною, яка не є суб'єктом владних повноважень, якщо судове рішення ухвалене на її користь.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 липня 2017 року у справі №804/2965/17 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко