Справа № 229/3275/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Рагозіна С. О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року справа №229/3275/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Ясинуватської районної державної адміністрації Донецької області на постанову Дружківського міського суду Донецької області від 27 вересня 2017 року у справі № 229/3275/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Ясинуватської районної державної адміністрації Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2017 року представник ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Ясинуватської районної військово-цивільної адміністрації Донецької області. Вказав, що ОСОБА_2 постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. За вказаною адресою був зареєстрованим. У листопаді 2016 року ОСОБА_2 з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту був змушений залишити місце свого постійного проживання та реєстрації і переміститися до с. Нетайлове Ясинуватського району Донецької області, де і проживає ІНФОРМАЦІЯ_2. В лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Управління соціального захисту населення Ясинуватської райдержадміністрації Донецької області (далі Управління) з заявою про взяття його на облік внутрішньо переміщеної особи. В листі №905/09 від 28 лютого 2017 року Управління на підставі п.п.1 п.8 постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, якою затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 509) відмовило ОСОБА_2 у взятті на облік внутрішньо переміщеної особи. Позивач просив суд визнати протиправними дії Управління щодо відмови у взятті ОСОБА_2 на облік внутрішньо переміщеної особи; зобовязати Управління взяти ОСОБА_2 на облік внутрішньо переміщеної особи та видати довідку про підтвердження статусу внутрішньо переміщеної особи.

Постановою Дружківського міського суду Донецької області від 27 вересня 2017 року у справі № 229/3275/17 адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Управління щодо відмови ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, у взятті на облік внутрішньо переміщеної особи.

Зобов'язано Управління взяти на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, та видати йому довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Постанова мотивована тим, що на виконання вимог Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції (далі Закон № 1669-VII) розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого віднесено селище Сєверне Ясинуватського району Донецької області. Таким чином, суд першої інстанції дійшов до такого висновку, що ОСОБА_2 постійно проживав в селище ІНФОРМАЦІЯ_4, яке є зоною антитерористичної операції, і вимушено покинув місце свого проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, повсюдних проявів насильства та масових порушень прав людини, а тому він є є внутрішньо переміщеною особою, на нього розповсюджується дія Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі Закон № 1706-VII) . В межах спірних правовідносин відсутня жодна з підстав, встановлених пунктом 8 Порядку № 509, для відмови у взятті на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи та у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р (зі змінами та доповненнями), зазначає, що Служба безпеки України за поданням Антитерористичного центру при Службі безпеки щомісяця вносить в установлено порядку на розгляд Кабінету Міністрів України пропозиції щодо внесення змін до переліку, затвердженого цим розпорядженням. Село Сєверне Яинуватського району Донецької області до зазначених переліків не віднесено і таким чином, відповідач, відмовляючи позивачу у видачі довідки, діяв в межах законодавства.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 з 30 липня 1987 року, що підтверджується відміткою в паспорті позивача (а.с.5).

Позивач вимушено покинув своє фактичне місце проживання та переїхав до села Нетайлове Ясинуватського району Донецької області.

В лютому 2017 року позивач звернувся до Управління із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у зв'язку з вимушеною зміною постійного місця проживання із зазначенням обставин, що спричинили внутрішнє переміщення.

Листом від 28 лютого 2017 року № 905/09 Управління відмовило ОСОБА_2 в отриманні статусу переміщеної особи та у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у зв'язку з тим, що селище Сєверне Ясинуватського району Донецької області не входить до жодного із списків населених пунктів зони АТО (а.с.7).

Колегія суддів вважає, що спірним в межах цієї справи є питання правомірності дій відповідача щодо відмови у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Закон N 1706-VII встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Статтею 1 Закону № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Обєднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

За приписами пунктів 2, 3 статті 7 Закону № 1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розвязання проблем, повязаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

За вимогами частини першої статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Механізм видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (далі - довідка), та надання цим особам щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, врегульований Порядком № 509), та Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 505).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 509 довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції (далі - особа, яка переміщується).

За приписами пункту 2 Порядку № 509 для отримання довідки особа, яка переміщується, звертається із заявою встановленої форми до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад (далі - уповноважені органи).

Відповідно до п.4 Порядку №509 разом із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщена особа предявляє:

- документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або тимчасове посвідчення, що підтверджує особу громадянина України;

- за наявності - документ, що підтверджує факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у звязку з обставинами, визначеними в статі 1 Закону № 1706-VII (документ, що підтверджує громадянство України, посвідчує особу чи її спеціальний статус, із відміткою про реєстрацію місця проживання, військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на нерухоме майно).

Відповідно до пункту 8 Порядку № 509 заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли:

1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону № 1706-VII;

2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення);

4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку;

5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у звязку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону № 1706-VII, не підтверджують такого факту.

Статтею 1 Закону № 1669-VII визначено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Пунктом 5 статті 11 Закону № 1669-VII на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення, та у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції прийняти остаточний перелік.

На виконання вимог Закону розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого віднесено с. Невельське Ясинуватського району, Донецької області.

Крім того, згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

При цьому, наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції і термінів її проведення» Донецька і Луганська області (без винятків) були визначені районами проведення антитерористичної операції.

В листі № 33/2/2-Ш-676 від 11 квітня 2017 року штаб антитерористичного центру при Службі безпеки України повідомив позивачу про те, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» наказом керівника АТЦ при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення АТО та термінів її проведення» територія Донецької області (включаючи селище Северне) з 07 квітня 2014 року визнане районом проведення АТО, відповідно до додатку розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р селище Сєверне Ясинуватського району Донецької області включено до переліку населених пунктів на території яких здійснювалось АТО (а.с.8).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач постійно проживав в селище ІНФОРМАЦІЯ_4, яке є зоною антитерористичної операції, і вимушено покинув місце свого проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, повсюдних проявів насильства та масових порушень прав людини, а тому він є є внутрішньо переміщеною особою, на нього розповсюджується дія Закону № 1706-VII. Позивачу було відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

В межах спірних правовідносин, відсутня жодна з підстав, встановлених пунктом 8 Порядку № 509 для відмови у видачі довідки.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у взятті на облік позивача, як внутрішньо переміщених осіб.

Крім того, в апеляційній скарзі Управління просить визначити правомірність застосування листа Міністерства соціальної політики України № 162/5/75/-15 від 19 лютого 2015 року, про що колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що листи не є нормативно-правовим актом та носять лише рекомендаційний характер.

Також, є недоречним посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач перемістився в межах території де проводиться антитерористична операція, оскільки законодавство не ставить в залежність отримання статусу внутрішньо переміщеної особи від того, на яку саме територію, підконтрольну органам влади України, особа перемістилась.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 183-2,184, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Ясинуватської районної державної адміністрації Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Дружківського міського суду Донецької області від 27 вересня 2017 року у справі № 229/3275/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Ясинуватської районної державної адміністрації Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя І.В.Сіваченко

Судді О.О.Шишов

ОСОБА_4