Справа № 546/424/17
Суддя: Горулько О. М.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 546/424/17
Провадження № 2-а/546/24/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2017 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Горулька О.М.

при секретарі - Гудзенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Решетилівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

04 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність та рішення Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи, у зв`язку з інвалідністю, що настала внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до п.4 ч. 1 ст.16 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови КМ України «Про затвердження Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25.12.2013 року № 975;

-зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 29.10.1987 року по 09.10.1989 року він проходив військову службу та з 06.06.1988 року по 14.02.1989 року приймав участь в бойових діях у складі діючої Армії під час війни в Афганістані, під час яких отримав поранення. 30 вересня 2013 року йому вперше було встановлено інвалідність ІІ групи у зв`язку з пораненнями, отриманими в країнах, де велися бойові дії, а 19 жовтня 2016 року повторно було встановлено ІІ групу інвалідності, причиною якої є поранення, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. 05 квітня 2017 року він звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю в результаті поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, на що листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11.04.2017 року № 10/680 йому було відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, про причину своєї неявки суд не повідомив, та подав до суду заперечення проти позову. У своєму запереченні представник відповідача посилається на те, що оскільки позивачеві було встановлено інвалідність після спливу тримісячного строку після звільнення зі служби, він не має права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, крім того, позивачем надано не всі документи, передбачені Порядком умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, на інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності та подав до суду заперечення проти позову, в яких, з посиланням на ст. ч.6 ст.16 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанову КМ України «Про затвердження Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25.12.2013 року № 975 зазначив, що у зв`язку зі спливом тримісячного строку після звільнення позивача зі служби до дня встановлення останньому інвалідності, той втратив право на одноразову грошову допомогу. Крім того, у цьому запереченні вказано, що з цих підстав керівником уповноваженого органу не подавався до Департаменту фінансів МО України висновок стосовно можливості виплати позивачеві одноразової грошової допомоги.

Із матеріалів справи вбачається наступне:

згідно доданої до позовної заяви копії військового квитка серії НОМЕР_1 (а.с. 10-11) позивач ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з 29.10.1987 року по 09.10.1989 року, у тому числі з 03.06.1988 року по 21.02.1989 року у військовій частині ПП 52011.

Доданою до позовної заяви копією довідки № 653 від 27.05.2013 року (а.с. 15) підтверджується факт участі позивача ОСОБА_1 в бойових діях в Республіці Афганістан.

Із копії посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с. 12) вбачається, що позивач є інвалідом ІІ групи війни.

Згідно копій довідок до актів огляду МСЕК (а.с. 13-14) позивачеві 30.09.2013 року вперше було встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, поранення, контузії, захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, а 19.10.2016 року йому було повторно встановлено ІІ групу інвалідності строком на три роки з цих же підстав.

Згідно копії Акту судово-медичного обстеження № 1190 (а.с. 16) та копії Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (а.с. 17) позивач під час проходження військової служби в Республіці Афганістан у 1988 році отримав осколкові поранення обличчя, ЗЧМТ, контузію, що призвели до розвитку ряду захворювань, і є пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велися бойові дії.

Факт звернення позивача до уповноваженого органу МО України із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю підтверджується копією його заяви від 05.04.2017 року (а.с. 18).

11 квітня 2017 року військовим комісаром Полтавського обласного військового комісаріату листом № 10/680 позивачеві ОСОБА_1 повідомлено про повернення його документів щодо виплати одноразової грошової допомоги з посиланням на відсутність довідки МСЕК про первинне встановлення інвалідності та документів про причини і обставини отримання ним поранення.

Із повідомлення заступника директора Департаменту фінансів МО України (а.с. 57) вбачається, що документи для призначення позивачеві ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги до Департаменту не надходили.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного:

Згідно ч. 1 та п. 5 ч.2 ст. 16 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Згідно ст. 16-2 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови КМУ від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законом порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці МСЕК.

Тобто право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, починається не з моменту звільнення з військової служби, а саме з моменту настання інвалідності.

При цьому суд приходить до висновку, що, виходячи з тлумачення статті 16 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року № 21-446а14, від 21 квітня 2015 року № 21-135а15, від 10 березня 2015 року № 21-563а14.

В п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України» зазначено, що згідно зі статтею 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею І Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Аналіз досліджених судом доказів та діючого законодавства дає підстави стверджувати, що позивач ОСОБА_1 отримав інвалідність внаслідок поранення та контузії, пов`язаних з виконанням військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, а тому має право на отримання одноразової грошової допомоги.

Разом з тим суд зазначає, що, виходячи з принципу розподілу влади, суд не може перейняти на себе адміністративно-дискреційні повноваження, а має лише повноваження по контролю за легітимністю прийнятих іншими органами рішень.

Оскільки діючим законодавством право розгляду питання та прийняття рішення щодо призначення та виплати військовослужбовцям одноразової грошової допомоги віднесено до виключної компетенції Міністерства оборони України, суд не вправі зобов`язати МО України призначити та здійснити виплату одноразової грошової допомоги.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині покладення на відповідача обов`язку призначити та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, задоволенню не підлягають.

Між тим, керуючись ч.2 ст. 11 КАС України, виходячи зі змісту позовних вимог та переслідуючи мету повного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України по не розгляду питання щодо призначення та виплати позивачеві одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Керуючись ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України по не розгляду питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, до Харківського апеляційного адміністративного суду через Решетилівський районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий: