Справа № 523/12728/17
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 р. Справа № 523/12728/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Сувертак І.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Лукянчук О.В.

суддів Бітова А. І.

ОСОБА_1,

при секретарі Діденко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Суворовського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просила визнати неправомірними дії Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одеси щодо відмови в призначені пенсії по інвалідності згідно Закону України «Про Державну службу».

В обґрунтування позову було зазначено, що позивач звернувся до УПФ із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності призначеної за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності державного службовця за Законом України «Про державну службу», але позивачу було відмовлено. Позивач вважає такі дії УПФ протиправними.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано неправомірною відмову Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити переведення позивача з пенсії по інвалідності з Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по закону «Про державну службу».

Скасовано Рішення Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 30.08.2017 р. № 123.

Зобов'язано Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та виплачувати з 13 липня 2017 року пенсію державного службовця ОСОБА_2 відповідно до ч.7 ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723 «Про державну службу» в розмірі 70 відсотків від заробітку, згідно довідок № 4326/В/15-54-05-19 від 01.08. 2017 року та 4327/В/15-54-05-19 від 01.08.2017 року до яких включені всі види оплати праці, з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з урахуванням виплачених сум пенсії, без обмеження максимального розміру виплати.

В апеляційній скарзі апелянтом ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно довідки МСЕК, позивачу 11 липня 2017 року встановлено 2 групу інвалідності загального захворювання.

Згідно записів трудової книжки, позивач протягом всієї трудової діяльності працювала в органах державної служби в Державній податковій інспекції в Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області на посадах віднесених до державної служби, трудовий стаж державної служби становить понад 10 років.

07.07.1998 році прийняла присягу державного службовця

07.08.1998 році присвоєно 12 ранг державного службовця

09.04.2003 році присвоєно спеціальне звання «інспектор податкової служби І рангу»

10.10.2014 р. присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової та митної служби І рангу.

13 липня 2017 року позивач письмово звернулася до Суворовського обєднаного УПФУ в м. Одесі з заявою про призначення пенсії по інвалідності державного службовця у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» згідно довідок № 4326/В/15-54-05-19 та 4327 /В/15-54-05-19 від 01.08. 2017 року, до яких включені всі види оплати праці, з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Але, відповідач рішенням від 30 серпня 2017 року №123 відмовив позивачу в призначенні пенсії згідно із Законом України «Про державну службу» у звязку з тим, що призначення пенсії по інвалідності Законом України № 889 який набрав чинності 01.05.2016 року не передбачено, а також позивач не працювала на посаді, яка належить до категорії посад державної служби.

В звязку з чим відповідач призначив позивачу пенсію на загальних підставах згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновок, що дії УПФ є протиправними, оскільки позивач має право на призначення пенсії по інвалідності державного службовця за Законом від 1993 року в розмірі 70% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу без обмеження максимального розміру виплати .

Колегія суддів частково погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

10.12.2016 року прийнято Закон від 2015 року, який набрав чинності з 01.05.2016 року.

Законом від 2015 року визнано, що втратив чинність Закон від 1993 року із послідуючими змінами, окрім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 2015 року.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) вказано, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII).

Частиною 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби (ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Таким чином, пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Враховуючи наведені норми права та те, що позивач є інвалідом 2 групи, трудовий стаж позивача на державній службі на час набрання чинності Закону від 2015 року складав понад 10 років, перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді віднесеній до посад державних службовців, колегія суддів вважає, що вона має право на призначення пенсії по інвалідності згідно ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII, що також вірно було встановлено і судом першої інстанції.

Доводи апелянта, що позивач не працювала на посаді, яка належить до категорії посад державної служби визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» № 3723- XII, колегія суддів вважає помилковими.

Так, пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

На момент набуття позивачем права на пенсію був чинний Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 (втратив чинність 01.05.2016 року), відповідно до п. 2 якого до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби, а також інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Абзацами 1, 2 пункту 344.1 статті344 Податкового кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 року у справі 21-340а13, в якій зазначено, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України, зокрема, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Разом з цим, не підлягають задоволенню як передчасні позовні вимоги позивача, які стосуються визначення бази для нарахування такої пенсії та обмежень її максимального розміру, оскільки спір по даній справі виник саме внаслідок невизнання УПФ права позивача на пенсію у відповідності до ст.37 Закону України «Про державну службу», а не внаслідок проведених нарахування цієї пенсії. Тобто, розмір такої пенсії або правильність її нарахування не є предметом оскарження.

Відповідно пункту першого частини 1 статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на вище зазначене, суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але помилково застосував норми матеріального права, через що судове рішення належить змінити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 205, 207 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року змінити.

Викласти абзац 4 постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року в наступній редакції:

«Зобов'язати Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити та виплачувати з 13 липня 2017 року пенсію державного службовця ОСОБА_2 відповідно до ч.7 ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, згідно довідок № 4326/В/15-54-05-19 від 01.08. 2017 року та 4327/В/15-54-05-19 від 01.08.2017 року до яких включені всі види оплати праці, з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування з урахуванням виплачених сум пенсії.

В іншій частині постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лукянчук