Справа № 157/3143/17
Суддя: Гордійчук В. М.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/3143/17
Провадження №2-а/157/2722/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гордійчука В.М.,

за участю секретаря Фесь Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Камені-Каширському справу за адміністративним позовом Камінь-Каширського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

встановив:

20 листопада 2017 року Камінь-Каширське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області звернулося до суду з даним адміністративним позовом в якому зазначає, що 10 листопада 2017 року на адресу управління надійшла постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області) ОСОБА_1 від 08 листопада 2017 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 55102303 по виконанню виконавчого листа № 2-а-8143/11 виданого 05 жовтня 2017 року Камінь-Каширським районним судом про зобовязання управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі двох мінімальних заробітних плат, передбаченого ч.1 та 2 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 21.12.2010 р. до настання обставин, з якими закон повязує зміну чи припинення спірних правовідносин,та як особі, яка віднесена до категорії 3 додаткової пенсії за шкоду,заподіяну здоровю у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком,передбаченої ч.2 ст.51 Закону України"Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням виплачених сум.

Вищевказану постанову головного державного виконавця вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки її винесено в порушення Законам України «Про виконавче провадження», «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ № 845 від 03.08.2011 року, вимогами яких передбачено, що виконавчий збір не стягується, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Також зазначив, що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, до яких відноситься пенсія, виплата якої, за загальним правилом, не обмежується у часі.

Крім цього, коштів на сплату виконавчого збору в розмірі 12800 грн. в кошторисі витрат Камінь-Каширське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, посилаючись на окремі норми законодавства, просить суд визнати дії головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Турчинського В.Є. щодо винесення постанови ВП №55102303 від 08 листопада 2017 року про відкриття виконавчого провадження неправомірними та скасувати вказану постанову.

Позивач на розгляд справи не зявився, подав до суду заяву, де зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, просить справу розглянути без участі його представника.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце слухання, на розгляд справи не зявився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що підстав для задоволення позову немає.

Судом установлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2013 року, якою змінено постанову Камінь-Каширського районного суду від 08 липня 2011 року у справі № 2-а-8143/11 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Камінь-Каширському районі Волинської області про визнання дій неправомірними, зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії та додаткову пенсію в розмірах, передбачених ст.ст. 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», вказаний позов задоволено.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Камінь-Каширському районі Волинської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі двох мінімальних заробітних плат, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 39 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 21 грудня 2010 року до настання обставин, з якими закон пов'язує зміну чи припинення спірних правовідносин, та як особі, яка віднесене до категорії 3 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком передбаченої ч. 2 ст. 51 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням виплачених сум.

25 липня 2017 року Камінь-Каширським районним судом видано виконавчий лист у справі № 2-а-8143/11, та на підставі заяви ОСОБА_2 08 листопада 2017 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області Турчинським В.Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55102303 щодо виконання вказаного виконавчого листа.

Вказаною постановою головного державного виконавця боржнику надано строк 10 робочих днів для добровільного виконання рішення суду. Разом з тим, у цій же постанові постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 12800 грн.

Згідно з ст. 5 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року N 1404-VIII (далі Закону N 1404-VIII), примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У ст. 3 ч. 1 Закону N 1404-VIII визначено перелік документів на підставі яких підлягають примусовому виконанню рішення, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до ст. 18 ч. 1, ч. 2 п. 1 Закону N 1404-VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 26 ч. 1 п. 1 Закону N 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

В силу ч. 5 вказаної статті виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невідємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового розгляду. Згідно ст. 14 ч. ч. 2, 3 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. ст. 2, 3, 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

На виконання приписів вищенаведеного Закону постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, в п.2 якого роз'яснено, що боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства; виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

А згідно п.3 Порядку, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

У разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження (п.7 Порядку).

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014 року затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, в якому передбачено, зокрема, що рішення - це виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» суб'єкти, які видані або ухвалені до 1 січня 2013 року.

Відповідно до п.3 цього Порядку, рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Цим Порядком визначено перелік документів, які заявник подає до органу державної виконавчої служби, в т.ч. оригінал (дублікат) виконавчого документа або рішення суду (належним чином завірену його копію); у разі зміни способу і порядку виконання рішення до виконавчого документа або рішення суду заявник додає відповідну ухвалу суду про зміну способу і порядку виконання рішення; передбачено, яким чином ведеться облік таких рішень в органах державної виконавчої служби.

Згідно п.13 Порядку передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється окремо щодо кожної черги щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом.

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік /п.19 Порядку/.

Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845 (п.20 Порядку).

Отже, чинним законодавством України встановлено механізм виконання відповідних судових рішень, визначено порядок дій органів державної виконавчої служби при надходженні до них відповідних судових рішень, боржниками за якими є органи, визначені в Законі України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Однак, відповідно до вищенаведених правових норм, виконання судових рішень зобов'язального характеру можливе за умови, якщо за ними проведено нарахування відповідних виплат, та нараховані кошти не виплачено.

В даному випадку, як встановлено судом, позивачем проведено нарахування ОСОБА_2 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає у зоні гарантованого добровільного відселення у розмірі двох мінімальних заробітних плат, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 39 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 21 грудня 2010 року до настання обставин, з якими закон пов'язує зміну чи припинення спірних правовідносин, та як особі, яка віднесене до категорії 3 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком передбаченої ч. 2 ст. 51 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням виплачених сум на підставі виконавчого документу в межах виконавчого провадження ВП № 55102303, тобто оскаржувана позивачем постанова, як боржником у виконавчому провадженні, виконана в частині проведення перерахунку пенсії стягувачу.

Таким чином, вимоги позивача щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, яку боржник почав виконувати, є необґрунтованими.

Слід зазначити, що Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не тлумачить і ніяким чином не скасовує порядок виконання рішень суду, передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Судом враховуються ті обставини, що в зв'язку з прийняттям вказаних вище в рішенні нормативно-правових актів, якими встановлено механізм виконання відповідних судових рішень, зміни до Закону України «Про виконавче провадження» не вносилися.

Таким чином, дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа у справі № 2-а-8143/11 правомірні, старший державний виконавець діяв в спосіб і в межах своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а тому підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.11.2017 року суд не вбачає.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 7-13, 94, 162, 159-163 КАС України, Законами України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року N 1404-VIII, «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року, Порядком погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014 року, суд,-

постановив:

У задоволенні адміністративного позову Камінь-Каширського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Камінь-Каширський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий: ОСОБА_3