Справа № 804/6352/17
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2017 р. Справа № 804/6352/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
при секретарі судового засідання Колеснику І.О.
представника позивача ОСОБА_1,
представник відповідача не прибув
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправної відмови та зобов'язання вчинити дії, -
03 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправною відмову ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладену у листі № Д-8203/0/0-5512/6-17 від 17.08.2017 року;
- зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетрвоській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населеного пункту на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області для подальшої передачі у власність.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у липні 2017 року позивач звернувся до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, проте позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, чим порушено вимоги Земельного кодексу України. Позивач вважає відмову протиправною, оскільки така суперечить приписам чинного законодавства (а.с. 3-8).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2017 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с. 2).
У судове засідання 13.11.2017 року прибув представник позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув.
Подано письмові заперечення на позов, згідно яких клопотання позивача було розглянуто та на нього надано мотивоване розяснення щодо ненадання дозволу на розробку проекту землеустрою. Зазначено, що неможливість на даний час отримати позивачем вказаної земельної ділянки обумовлена тим, що вказана земельна ділянка зарезервована для учасників антитерористичної операції, відповідно до вимог Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 р. та розпорядження Кабінету Міністрів України "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками" від 19.08.2015 р. Проте у звязку з запровадженням нових правил управління сільгоспземлями, що перебувають у державній власності, прогнозується зниження темпів передачі земельних ділянок учасникам АТО та іншим категоріям громадян. Стратегією раціонального управління землями сільськогосподарського призначення державної власності, ухваленою 07.06.2017 р., встановлено паритет між площею земель, переданих у користування на відкритих аукціонах та плошею, землі, що передається безоплатно, у співвідношенні 1:0,25. У звязку з чим позивачу було запропоновано звернутися з зазначеним питанням у наступному кварталі, якщо раніше питання не буде вирішено по суті.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Судом встановлено, що 11.07.2017 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. До заяви додано копію паспорту, копію ідентифікаційного коду заявника, графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, а також документ, що посвідчує участь в антитерористичній операцій.
ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № Д-8203/0-5512/6-17 від 17.08.2017 року відмовлено у наданні дозволу ОСОБА_2 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Також, запропоновано звернутися з зазначеним питанням у наступному кварталі, якщо раніше питання не буде вирішено по суті.
Відповідачем у письмових запереченнях зазначено, що даний лист є мотивованою відмовою у ненаданні дозволу на розробку проекту землеустрою.
Встановивши обставини справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено статтею 118 Земельного кодексу України.
Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Приписами частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Враховуючи системний аналіз вищезазначених норм, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що за результатами розгляду заяв (клопотань) позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, відповідач має прийняти одне з таких рішень:
- наказ про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність;
- рішення про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням конкретних причин відмови, які передбачені частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.
Суд зазначає, що жодним нормативно-правовим актом щодо регулювання земельних відносин не встановлено форми відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.
Як судом встановлено, позивач звернувся до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.
Заявлений позивачем розмір земельної ділянки 2,0 га - відповідає нормі, передбаченій Земельним кодексом України; подані документи за змістом та кількістю відповідають переліку, наведеному у статті 118 Земельного кодексу України.
Судом встановлено та відповідачем зазначалось у письмових запереченнях та у ході розгляду справи, що до заяви позивачем було додано всі необхідні документи.
Також, як вбачається з графічних матеріалів, доданих позивачами до клопотань про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, останні містять зазначення бажаного місця розташування земельної ділянки, зокрема, схема бажаного місця розташування земельної ділянки на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, зроблена за допомогою викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти, містить зображення контуру земельної ділянки орієнтованою площею.
На підставі викладеного, суд вважає, що мотиви ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відмови в наданні позивачам дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, судом не можуть бути визнані правомірними, оскільки не відповідають приписам статті 118 Земельного кодексу України. Окрім того, суд зазначає, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серія УБД № 065885 від 13.01.2016 року.
Отже, пропозиція ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, викладена в листі № Д-8203/0/0-5512/6-17 від 17.08.2017 року, звернутись для вирішення питання у наступному кварталі є протиправною, зважаючи на те, що позивач є учасником бойових дій.
Посилання відповідача на необхідність відновлення динаміки надання земельних ділянок у власність учасникам АТО та іншим категоріям громадян, посилення темпів продажу прав оренди на відкритих аукціонах є безпідставними і не містять належного фактичного і юридичного обґрунтування для утримання відповідачем від надання дозволу позивачу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення вищезгаданої земельної ділянки або для відмови у задоволенні заяви (клопотання) про надання відповідного дозволу.
Слід вказати, що надання громадянам земельних ділянок наразі здійснюється у загальному порядку, передбаченому статтею 118 Земельного кодексу України. Жодний нормативний акт не вводить будь-яких обмежень у даному питанні відносно іншої категорії земель, а саме: земель, переданих у користування на відкритих аукціонах, у тому числі обмежувати права осіб на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність.
Суд зауважує, що приписами частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, а рішення приймати обґрунтовано. У спірному випадку у відповідача були відсутні правові підстави для утримання від надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або наданні мотивованої відмови у його наданні.
Відповідно до статей 4, 5 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель; земельне законодавство базується на принципі забезпечення гарантій прав на землю.
Суд звертає увагу, що органи державної влади не можуть безпідставно приймати рішення, що пов'язані з обмеженням реалізації певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, відстрочувати термін реалізації права на земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Це є гарантією стабільності суспільних відносин між органами державної влади і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з конституційним принципом, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3 Конституції України).
На підставі викладеного, рішення ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, викладене у листі № Д-8203/0/0-5512/6-17 від 17.08.2017 року, є протиправним та підлягає скасування, оскільки прийняте на підставі протиправної відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та не відповідає положенням Земельного кодексу України.
Щодо вимоги про зобовязання відповідача надати дозвіл на виготовлення документації із землеустрою для передачі ОСОБА_2 земельної ділянки у власність, розміром 2,0 га, суд зазначає наступне.
У відповідності до вимог статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у спірних правовідносинах є суб'єктом владних повноважень, який Земельним кодексом України та законами України наділений повноваженнями вирішувати питання щодо розпорядження земель державної власності відповідно до закону. Вказані повноваження є дискреційними.
У відповідності з пунктів 1, 2 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд в порядку адміністративного судочинства може визнати протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення та зобовязати відповідача вчинити певні дії.
Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Отже, під дискреційним повноваженням слід розуміти таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.
Крім того, абзацом 3 пункту 10.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №7 вказано, що суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.
В даному випадку питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою віднесено до компетенції відповідача - ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Дніпропетровській облсті та приймається ним на основі адміністративного розсуду. У зв'язку з чим, суд відмовляє в вимозі позивача про зобов'язання Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надати дозвіл на виготовлення документації із землеустрою для передачі земельної ділянки у власність, розміром 2.0 га.
Отже, суд вважає за необхдне зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про надання надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га, що розташована за межами населеного пункту на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області для ведення особистого селянського господарства.
Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
ОСОБА_3 управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області не доведено правомірності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, з урахуванням вимог, визначених частиною 2 статті 19 Конституції України, частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 13 листопада 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 20 листопада 2017 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.
Керуючись ст.ст. 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправної відмови та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову ОСОБА_3 управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, викладену у листі № Д-8203/0/0-5512/6-17 від 17.08.2017 року.
Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетрвоській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Надеждівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 20 листопада 2017 року.

Суддя (підпис) ОСОБА_5