Справа № 305/459/17
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/4678/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 21.03.2017 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 305/459/17 за позовом ОСОБА_1 до Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: поліцейський інспектор Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_2 Петрорвич на дії та рішення посадової особи, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 20.03.2017року звернувся в суд з позовом до Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Поліцейський інспектор Рахівського ВП Тячівського ГУНП у Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_2, в якому просить: поновити строк оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення; дії поліцейського інспектора визнати протиправними; постанову про накладення адміністративного стягнення скасувати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що про існування оскаржуваної постанови йому стало відомо 17 березня 2017 року, після відкриття виконавчого провадження по даній постанові, тому просить поновити йому строк для звернення до суду. Позивача, як особу, щодо якої було складено протокол про адміністративне правопорушення, не було повідомлено про час і місце розгляду адміністративної справи, протокол та постанова у справі про адміністративне правопорушення складали у відсутності позивача, та за адресою місця проживання/перебування не надсилались , у звязку з чим порушено його право на захист.

Оскаржуваною ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області позовну заяву залишено без розгляду.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену ухвалу скасувати, поновити строк оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, дії поліцейського інспектора визнати протиправними, постанову про накладення адміністративного стягнення скасувати. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що фактично про існування постанови позивачу стало відомо лише 17 березня 2017 року після того, як головним державним виконавцем Рахівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області йому було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження № 53537326 від 09.03.2017 року з примусового виконання постанови.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, не надано будь яких належних доказів на підтвердження поважності причин пропущення строку звернення до суду, а відтак потрібно застосувати наслідки передбачені ст.100 КАС України. Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими з таких міркувань.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.107 КАС, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними) Так, згідно з ч.1 ст.99 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. В силу вимог ч.2 ст.99 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Із вищенаведеного вбачається, що законодавець чітко передбачив можливість особи в шестимісячний строк оскаржити рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень в разі порушення таким його прав, свобод та інтересів, а також можливість поновлення такого строку в разі його пропуску з поважних причин. За змістом ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Потрібно зазначити, що суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне оскарження відповідних дій, бездіяльності та рішень органів владних повноважень (або його посадових, службових осіб) у публічно-правових відносинах, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених та наявних доводів.

Як видно із матеріалів справи, оскаржувану постанову прийнято 15.02.2017, а позовну заяву позивачем подано до суду 20.03.2017, тобто з пропуском десятиденного строку звернення до адміністративного суду. Обґрунтовуючи поважність причин пропущення строку звернення до суду з позовом, позивач вказує на те, що оскаржувана постанова відповідача йому не надсилалась. Копію оскаржуваної постанови він отримав лише 17.03.2017 року, тобто після одержання ним копії постанови про відкриття виконавчого провадження та ознайомленням представника із матеріалами виконавчого провадження. Ці доводи позивача в справі нічим не спростовано.

Статтею 285 КУпАП передбачено, що постанова в справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

Відповідно до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. Поштове повідомлення про вручення позивачу рекомендованого відправлення в справі відсутнє, не надав такого і представник відповідача суду апеляційної інстанції.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що пропуск позивачем строку звернення до суду не є і не може бути безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, якщо позивач навів поважні причини такого пропуску.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав до суду належних доказів, які б підтверджували факт вчасного отримання позивачем оскаржуваної постанови, що дало би йому можливість своєчасно звернутися до суду за захистом свої порушених прав. Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, апеляційний суд вважає, що в суду першої інстанції не було правових підстав для висновку про те, що позивачем пропущено без поважних причин встановлений ст. 99 КАС строк для звернення до адміністративного суду. Згідно з ч.4 ст.6 КАС, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 ст.6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У рішенні по справі «Іліан проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки строк звернення до суду позивач пропустив з поважних причин.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, що зумовлює її скасування з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 КАС, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 21.03.2017 року у справі № 305/459/17 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Ухвала є остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5