Справа № 826/16295/16
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 листопада 2017 року 09:00 № 826/16295/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши у порядку письмового провадження

за позовомПриватного акціонерного товариства "Виробниче об'єднання "КОНТІ"
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПуАТ «ФІДОБАНК»
треті особи:Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
ПуАТ «ФІДОБАНК»
про:визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Виробниче об'єднання "КОНТІ" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви від 10.02.2017, просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відхилення та неакцептування вимог позивача до ПАТ "ФІДОБАНК";

- зобов'язати відповідача акцептувати кредиторські вимоги позивача у розмірі 16214556,14 грн. і включити їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «ФІДОБАНК»;

- зобов'язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни до затвердженого переліку (реєстру) вимог кредиторів в частині доповнення кредиторськими вимогами позивача у розмірі 16214556,14 грн.

Позивач зазначає, що у зв'язку з ліквідацією банку звернувся до Уповноваженої особи із заявою про акцептування вимог кредитора (позивача), які підтверджені рішенням Господарського суду м. Києва № 910/25058/14 про стягнення на користь позивача з банку 9 900 649,98 грн. основного боргу, 11 329,53 грн. - 3% річних та відшкодування 73080 грн. судового збору.

Однак, як зазначає відповідач, у відповідь було надіслано лист із цитуванням норм законодавства щодо виконання судових рішень, без будь-якої оцінки вимог позивача та, відповідно, без прийняття будь-якого рішення щодо них.

Крім того, як зазначає позивач, у зв'язку з невиконанням банком з моменту подання позову щодо стягнення основної суми заборгованості, тобто з 21.10.2014, і до прийняття рішення щодо запровадження тимчасової адміністрації у банку, тобто по 19.05.2016, нарахована сума боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми за користування грошовими коштами. Таким чином, зазначивши у позові розрахунок (а.с.7), позивач вважає, що загальний розмір вимог позивача до Банку, що підлягає акцептуванню відповідачем, становить 16 214 556,14 грн., яка складається з: 9 900 649,98 грн. - сума основного боргу за судовим рішенням; 11 392,53 грн. - 3% річних за судовим рішенням; 73 080,00 грн - судовий збір, стягнутий на користь позивача з банку за судовим рішенням; 5 759 898,70 грн. - інфляційне збільшення суми заборгованості за період з 21.10.2014 по 19.05.2016; 469 534,93 грн., - 3% річних, розрахованих позивачем за період з 21.10.2014 по 19.05.2016.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невизнання вимог позивача у розмірі, зазначеному у судовому рішенні, які, як зазначає позивач, є безумовними, позивач з посиланням на положення ст. 36, 44, 45, 46, 47, 48, 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) просить задовольнити позов, виходячи із суми, заявленої у позові по даній справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 жовтня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/16295/16. Під час провадження у справі на підставі розпорядження керівника апарату суду про повторний автоматичний розподіл судових справ від 10.10.2017 року №5842 та відповідно до пункту 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу повторно автоматично розподілено на суддю Окружного адміністративного суду м. Києва Кармазіна О.А.

Ухвалою судді Кармазіна О.А. від 01.11.2017 справу прийнято до провадження та призначено судовий розгляд справи по суті на 21.11.2017.

Відповідач та треті особи письмових заперечень проти позову, пояснень щодо заявлених вимог не надали. Представник відповідача та Фонду у судовому засіданні надав усні пояснення, відповідно до яких заперечував проти задоволення позову у зв'язку з безпідставністю та наданням позивачу вичерпної відповіді щодо заявлених кредиторських вимог.

У судовому засіданні 21.11.2017 на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані докази, заслухавши пояснення присутніх представників осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На підставі рішення Національного банку України від 20 травня 2016 року № 8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20 травня 2016 року № 783 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 9 червня 2016 р. № 959, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у неплатоспроможному ПУАТ «ФІДОБАНК» з 20 червня 2016 р. до 19 липня 2016 р. включно.

Відповідно до даного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПУАТ «ФІДОБАНК» ОСОБА_2 з 20 червня 2016 р. до 19 липня 2016 р. включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18 липня 2016 року № 142-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ФІДОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 19 липня 2016 року №1265 «Про початок процедури ліквідації ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ФІДОБАНК» (далі - ПУАТ «ФІДОБАНК») з 20 липня 2016 року до 19 липня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПУАТ «ФІДОБАНК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами ОСОБА_2 з 20 липня 2016 року до 19 липня 2018 року включно.

Оголошення опубліковано в газеті «Голос України» № 138 (6392) від 23.07.2016.

Згідно з оголошенням вимоги кредиторів ПУАТ «ФІДОБАНК» приймалися протягом 30 днів з дня опублікування оголошення про ліквідацію ПУАТ «ФІДОБАНК» в газеті «Голос України».

Виходячи з положень ст. 45-49 Закону № 4452-VI позивач звернувся до Уповноваженої особи із заявою № 853/11/330 від 02.08.2016 про визнання кредиторських вимог та включення до реєстру кредиторів, яка направлена засобами поштового зв'язку 04.08.2016 та вручена, згідно з даними поштової служби, 08.08.2016.

У заяві детально викладено обставини надання 31.03.2014 банком позивачу гарантії платежу у розмірі 12 000 000 грн. Гарантією банк взяв на себе безвідкличні зобов'язання сплатити позивачу суму, що не перевищує 12 000 000 грн., протягом 5-ти банківських днів з дня отримання від позивача оригіналу належно оформленої письмової вимоги за умови визначення у вимозі, що позивач здійснив поставку продукції, а ТОВ «Торгова група «Атлант» не виконало своїх платіжних зобов'язань. Строк гарантії - до 20.01.2015. Гарантія платежу не поверталась, позивач від неї не відмовлявся, а отже, за твердженням позивача, на час пред'явлення відповідної вимоги гарантія платежу була діючою. 29.10.2014 позивач звернувся до банку з відповідною вимогою на суму 9 904 709, 77 грн., однак, письмової відповіді щодо виконання зобов'язань не було отримано.

У заяві звернута також увага на те, що Господарським судом м. Києва 07.06.2016 прийнято рішення у справі №910/14329/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова група Атлант", третя особа - Приватне акціонерне товариство «Виробниче об'єднання «Конті», про визнання недійсною банківську гарантію від 31.03.2014 року № IGR140331/87. Згідно з цим рішенням у задоволенні позову відмовлено повністю. Позивач звернув увагу, що рішення не оскаржувалось та набрало законної сили.

Слід зазначити, що відповідно до даних з Єдиного державного реєстру судових рішень, вказане рішення господарського суду (номер рішення в ЄДРСР 58431485) набрало законної сили 30.06.2016, оприлюднено 24.06.2016, а відтак стало загальнодоступним. Копія вказаного судового рішення залучена до матеріалів справи на підставі ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень». Відомості щодо скасування зазначеного судового рішення не має.

Крім того, у заяві також проведено розрахунок боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних. Загалом заявлено вимоги на суму 16 559 585,45 грн. Заявлено прохання визнати кредиторські вимоги та включити їх до реєстру акцептованих вимог кредиторів. До заяви надано: копія Гарантії платежу, копія Вимоги, копії накладних на поставку, копія рішення Господарського суду м. Києва № 910/14329/15 від 07.06.2016.

Слід додати, що відповідно до рішення Господарського суду м. Києва від 18.02.2015 у справі № 910/25058/14, на яке позивач посилається у позовній заяві, стягнуто з ПАТ "ФІДОБАНК" на користь ПАТ «Виробниче об'єднання «КОНТІ» (код 25112243) 9 900 649,98 грн. основного боргу, 11 392 грн. 53 коп. 3 % річних та 73 080 грн. 00 коп. судового збору. Вказане судове рішення (номер в ЄДРСР 42864471) набрало законної сили 11.08.2016 відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 11.08.2016 (номер рішення в ЄДРС 59725825), яка оприлюднена 19.08.2016, а отже була загальнодоступною.

У відповідь Уповноважена особа Фонду надіслала позивачу листа від 21.09.2016 № 2-3-6-3/1133-ЛК, в якому зазначило, що 11.08.2016 набрало чинності рішення Господарського суду м. Києва від 18.02.2015 у справі № 910/25058/14 про задоволення позовних вимог до банку про стягнення 9 900 649,98 грн. основного боргу з оплати банківської гарантії та 11 392,53 грн. - 3% річних. Зазначено, що згідно з ст. 115 ГПК України рішення господарського суду виконуються в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Згідно із ст. 2 зазначеного Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу. Отже, як зазначено у відповіді, заявник має право звернутися з відповідною заявою до виконавчої служби для відкриття виконавчого провадження.

Водночас, позивач звертає увагу в контексті відповіді Уповноваженої особи Фонду на те, що відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII) , виконавчий документ повертається стягувачу, якщо запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржнику. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону 1404-VIII, що відповідає п. 3-1 ч. 1 ст. 39 49 Закону України «Про виконавче провадження» (606-XIV від 21.04.199), виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку-боржнику. Постанова про закінчення виконавчого провадження в такому разі разом з виконавчим документом надсилається уповноваженій особі Фонду.

За результатами розгляду вказаної відповіді Уповноваженої особи Фонду 20.10.2016 року позивач знову звернувся до Уповноваженої особи Фонду з листом № 1054/11/369, в якому звернув увагу на положення ст.ст. 46, 47, ч. 2 ст. 49 Закону щодо необхідності вжиття Уповноваженою особою Фонду конкретно визначених законом заходів: (1) визначення суми заборгованості та віднесення вимог до певної черги погашення; (2) відхилення вимог в разі їх не підтвердження фактичними даними та, у разі потреби, заявлення заперечень за заявленими до банку вимогами кредиторів; (3) складення реєстру акцептованих вимог кредиторів.

У зв'язку з цим позивач просив повідомити про результати розгляду його заяви від 02.08.2016 № 853/11/330.

25.11.2016 Уповноваженою особою Фонду на адресу позивача сформовано повідомлення № 2-3-2-2/1523-ЛК-ОГ про те, що відповідно до п. 12. с. 15 ст. 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» рішенням виконавчої дирекції Фонду від 10.11.2016 від 02.08.2016 затверджено перелік (реєстр) вимог кредиторів банку. Також повідомлено, що заява позивача № 853/11/330 від 02.08.2016 про визнання кредиторських вимог та включення до реєстру кредиторів отримана, але, на думку відповідача, у наданій заяві, в тому числі доданому пакеті документів, відсутні документальні підтвердження, що є підставою для включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Проте, листом від 21.09.2016 відповідач зазначив, що йому відомо про судове рішення, яке набрало законної сили 11.08.2016.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до п. 5-4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 цього ж Закону протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 48 зазначеного закону Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Частиною 2 статті 49 зазначено Закону передбачено, шо протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Частиною 3 статті 49 передбачено, що Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури (ч. 4 ст. 49).

Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Фонд сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці (ч. 5 ст. 49).

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними (ч. 8 ст. 49).

Відповідно до п 12. ч. 5 ст. 12 Закону № 4452-VI Виконавча дирекція Фонду визначає порядок складання та затверджує реєстр акцептованих вимог кредиторів.

Відповідно до п. 1 розділу 2 Порядку складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 21 серпня 2017 року № 3711 (далі - Порядок № 3711), кредиторські вимоги заявляються кредиторами банку, що ліквідується, виключно в письмовій формі шляхом направлення письмової заяви до Фонду або через відділення поштового зв'язку за адресою, вказаною в оголошенні про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складання реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Відповідно до п. 4 розділу 3 Порядку № 3711 у разі якщо заявлені кредитором кредиторські вимоги не підтверджені фактичними даними, що є в розпорядженні банку, банк може додатково запросити у заявника кредиторських вимог копії первинних документів, що можуть бути підставою підтвердження кредиторських вимог такого кредитора. У разі відмови заявника кредиторських вимог від надання копій первинних документів, які можуть бути підставою підтвердження кредиторських вимог, такі вимоги відхиляються, про що письмово повідомляється заявник кредиторських вимог.

Слід додати, що відповідно до п. 1 ч. 1. Розділе 7 Порядку № 3711 підставами для внесення до затвердженого реєстру акцептованих вимог кредиторів змін, які підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду, є: рішення суду, яке набрало законної сили (у тому числі рішення судів, які набрали законної сили після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторів, визначеного статтею 49 Закону), за яким, зокрема, виникають, зокрема: зобов'язання банку перед кредиторами, що виникли до дня початку процедури ліквідації.

Внесення змін до затвердженого реєстру акцептованих вимог кредиторів на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється на підставі заяви кредитора про кредиторські вимоги до банку, додатком до якої в обов'язковому порядку має бути копія рішення суду, належним чином засвідчена, з відміткою суду про дату набрання рішенням суду законної сили.

У разі відсутності зауважень щодо змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів питання про затвердження змін до реєстру виноситься на розгляд виконавчої дирекції Фонду (п. 7 розділу 7).

У даному випадку судом встановлено, що з відповідною заявою про визнання кредитором позивач звернувся у встановлений ч. 5 ст. 45 Закону № 4452-VI 30 денний період. При цьому, у цей період, а саме 11.08.2016, набрало законної сили судове рішення від 18.02.2015 у справі № 910/25058/14 про стягнення на користь позивача вищенаведених сум в рамках виконання банківської гарантії від 31.03.2014 року № IGR140331/87. Також набрало законної сили та було чинним рішення суду про відмову у задоволенні позову про визнання недійсною банківської гарантії від 31.03.2014 року № IGR140331/87, в рамках якої заявлено кредиторські вимоги. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання.

Однак, як встановлено під час розгляду справи, зокрема, із змісту листа від 21.09.2016 № 2-3-6-3/1133-ЛК, відповідач не розглянув заяву позивача по суті та не вчинив жодного із заходів, передбачених ч. 2 ст. 49 Закону № 4452-VI.

Слід зазначити, що відповідно до частини 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Втім, у даному випадку, відповідачем не проаналізовано і не надано оцінки доводам позивача відносно наявності заборгованості банку перед позивачем. Водночас, відповідь відповідача не містить і відмови від акцептування вимог позивача, а фактично перенаправлено позивача до виконавчої служби.

При цьому, в порушення вимог п. 4 розділу 3 Порядку № 3711 не витребувано жодних додаткових матеріалів для розгляду питання по суті.

Таким чином, має місце протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у не розгляді заяви позивача з врахуванням всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), у зв'язку з чим та на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України суд вважає за можливе задовольнити позов в частині вимоги № 1 шляхом визнання такої бездіяльності протиправною.

Однак, з урахуванням обставин, встановлених у даній справі та визначених законом повноважень Уповноваженої особи Фонду щодо прийняття одного з рішень (вчинення однієї з дій), передбачених ч. 2 ст. 49 Закону № 4452-VI, суд вважає передчасними вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача акцептувати вимоги позивача та в частині подання відповідачем до Фонду змін до затвердженого переліку (вимог) кредиторів, оскільки вчиненню таких дій з боку відповідача має передувати розгляд заяви позивача по суті кредиторських вимог та з урахуванням дослідження та оцінки доданих до заяви документів, чого в даному випадку не вчинено відповідачем. Відтак, вказані позовні вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають.

У той же час, на підставі ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 162 КАС України з метою повного захисту прав позивача щодо розгляду його заяви та прийняття передбаченого законом рішення суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача по суті та за результатами її розгляду та висновків суду у даній справі вчинити відповідні дії, передбачені ч. 2 ст. 49 Закону № 4452-VI (щодо визначення суми заборгованості та віднесення вимоги до певної черги погашення або відхилення вимог в разі їх не підтвердження фактичними даними), п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону № 4452-VI (щодо складання реєстру акцептованих вимог кредиторів (внесення змін до нього) та здійснення заходів щодо задоволення вимог кредиторів).

Керуючись вимогами статей 11, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПуАТ «ФІДОБАНК» ОСОБА_2, яка полягає у не розгляді по суті заяви Приватного акціонерного товариства "Виробниче об'єднання "КОНТІ" від 02.08.2016 №853/11/330 про визнання кредиторських вимог та включення до реєстру кредиторів.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПуАТ «ФІДОБАНК» ОСОБА_2 з урахуванням висновків суду повторно та по суті розглянути заяву Приватного акціонерного товариства "Виробниче об'єднання "КОНТІ" від 02.08.2016 №853/11/330 про визнання кредиторських вимог та включення до реєстру кредиторів і за результатами її розгляду вчинити відповідні дії, передбачені ч. 2 ст. 49, п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Кармазін