Справа № 369/5378/17
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 369/5378/17 Головуючий у 1-й інстанції: Волчок А.Я.
Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Земляної Г.В.,

Ісаєнко Ю.А.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління поліції у м.Києві, інспектора роти № 10 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Києві ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департаменту патрульної поліції про визнання дій незаконними та визнання протиправною і скасування постанови про адміністративну відповідальність,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати дії інспектора роти №10 батальйону №3 УПП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_5 щодо складання постанови серії БР №775070 від « 25» квітня 2017 про адміністративне правопорушення про накладення на адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 гривень за порушення ст. 122 ч.2 КУпАП, незаконними;

- визнати постанову серії БР №775070 від «25» квітня 2017 про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2017 року позов задоволено шляхом скасування постанови про адміністративне правопорушення від 25 квітня 2017 року щодо ОСОБА_4, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 закрито.

Департамент патрульної поліції в апеляційній скарзі просить суд скасувати зазначену постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції, згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення складеної інспектором роти № 10 батальйону № 3 УПП в м. Києві ОСОБА_5, від 25 квітня 2017 року Серія БР №775070, ОСОБА_4 25.04.2017 о 11 год 00 хв, керуючи транспортним засобом на перехресті вул. Січових Стрільців та вул. Глібова не подав покажчика сигналу повороту відповідного напрямку руху перед поворотом, чим порушив п. 9.2. (б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР), та, відповідно, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Не погоджуючись з такою постановою, позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, відповідач повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП. Також суд зазначив, що відповідачем протиправно спірну постанову винесено на місці вчинення правопорушення.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення ПДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: <…> правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, <…> частини перша, друга і третя статті 122 <…>.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

З наведеного вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення у зв'язку із вчиненням правопорушення, яке передбачено, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП не складається.

Суд першої інстанції, посилаючись на ч. 5 ст. 258 КУпАП вказував на обов'язок відповідача скласти протокол у зв'язку із тим, що позивачем оспорено допущене порушення. При цьому, суд першої інстанції послався лише на першу частину першого речення ч. 5 ст. 258 КУпАП. Поряд із цим, закінчення зазначеного речення містить виняток, який безпосередньо підлягає застосуванню до спірних відносин.

Так, згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про обов'язок відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення є необгрунтованим.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Аналіз викладених норм, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (ст. 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що посилаючись на неправомірність винесення оскаржуваної постанови на місті вчинення правопорушення, суд першої інстанції помилково зазначив, що правопорушення, яке розглядається у даній справі передбачене ст. 126 КУпАП. Натомість позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до п. 9.2. (б) ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_4 25.04.2017 о 11 год 00 хв, керуючи транспортним засобом на перехресті вул. Січових Стрільців та вул. Глібова не подав покажчика сигналу повороту відповідного напрямку руху перед поворотом, чим порушив п. 9.2. (б) ПДР.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

Так, допитані у суді першої інстанції у якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили факт допущеного позивачем правопорушення. ОСОБА_5 зазначені обставини підтвердив також і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Беручи до уваги, що матеріали справи жодних доказів відсутності у діях позивача складу адміністративного правопорушення не містять, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваної постанови, якою до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Посилання позивача в позові на те, що йому не було роз'яснено його права, у можливості скористатися якими йому було відмовлено, апеляційний суд також відхиляє, оскільки як вбачається з відеозапису, який наявний в матеріалах справи, позивачу було роз'яснено його законні права, у реалізації яких відмовлено не було. Крім того, слід відмітити, що позивач був присутнім при розгляді його справи, проте від підпису та отримання оскаржуваної постанови відмовився.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав на задоволення позовних вимог необґрунтованими.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 КАС підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Таким чином, встановивши, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини в справі, порушено норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2017 року скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до Головного управління поліції у м. Києві, інспектора роти № 10 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в м. Києві ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департаменту патрульної поліції про визнання дій незаконними та визнання протиправною і скасування постанови про адміністративну відповідальність.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції в порядку та строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Ю.А. Ісаєнко

Повний текст рішення виготовлений 22.11.2017.

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Земляна Г.В.

Ісаєнко Ю.А.