Справа № 804/2699/17
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2017 рокусправа № 804/2699/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2017 року у справі № 804/2699/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика»

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпро Метал Сервіс-2014»

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика» (далі по тексту - Позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі по тексту - Відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.01.2017 № (форми "Р"), яким Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання податку на додану вартість на суму 2 755 365 грн., з них за основним платежем - 1 836 910 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями - 918 455 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2017 року відкрито провадження по справі № 804/2699/17.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначав, що висновки акту перевірки щодо не підтвердження реальності здійснення операцій по взаємовідносинам з ТОВ «Дніпро Метал Сервіс-2014» є хибними та необґрунтованими, оскільки здійснення відповідних господарських операцій в повній мірі підтверджено належними первинними документами. При цьому предмет договору між Позивачем та його контрагентом та проведені на його підставі господарські операції є повністю сумісними з господарською діяльністю ТОВ «Паперова фабрика».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2017 року у справі № 804/2699/17 у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Паперова фабрика" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро Метал Сервіс-2014" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.01.2017 № (форми "Р") відмовлено повністю. (суддя - Царікова О.В.).

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що долучені до матеріалів справи первинні документи не можуть в повній мірі підтвердити реальність вчинюваних операцій, при цьому контрагент Позивача не має достатніх виробничих потужностей для здійснення відповідних поставок товару. Крім того, більша частина товару ТОВ «Паперова фабрика» оплачена не була, відтак суми податку на додану вартість, на які останнім сформовано податковий кредит, фактично ним до бюджету не сплачувались, що свідчить про відсутність факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку, що виключає можливість та правомірність формування податкового кредиту.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика», не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2017 року у справі № 804/2699/17 та прийняти нову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що факт укладення договору купівлі-продажу № 37 від 29.06.2016 року та його виконання сторонами підтверджується первинними документами, які фіксують здійснення господарських операцій. Зазначено, що до суду першої інстанції Третьою особою надавалися документи на підтвердження того, за рахунок яких матеріальних та трудових ресурсів контрагент Позивача виготовляв паперовий напівфабрикат. Зокрема, виробництво такого напівфабрикату здійснювалось на обладнанні Позивача, орендованого на підставі договору оренди від 01.06.2016 року № 87/07, крім того, надано договори купівлі-продажу Третьою особою відповідної сировини та її поставки, а також докази залучення до виробництва відповідного персоналу та виплати відповідної винагороди. При цьому оплата товару сторонами була узгоджена на умовах відстрочення, що не суперечить приписам ст. 187.1 ПК України, та виписування податкових накладних здійснювалось саме по факту передачі товару Позивачу.

Відповідач - Головне управління ДФС у Дніпропетровській області, подало заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначали про законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Зауважували, що прибуткові ордери на паперово-сировинний матеріал було складено раніше, ніж податкові накладні. Крім того, заборгованість Позивача перед контрагентом становить 10 573 505,54 грн., при цьому оплату відстрочено за договором в повному обсязі, а не тільки за податком на додану вартість. Зазначено, що між Позивачем та ТОВ «Метал Сервіс-2014» не укладався договір оренди приміщення для здійснення виробничого процесу, для зберігання сировини та товару.

Представник Позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2017 року у справі № 804/2699/17 та прийняти нову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник Відповідача в судовому засіданні просив суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити за її необґрунтованості та безпідставності, а рішення суду першої інстанції, як вмотивоване та законне - залишити без змін.

Представник третьої особи в судовому засіданні вважав, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

У судовому засіданні заслухавши представників сторін та третьої особи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Паперова фабрика" (далі - ТОВ "Паперова фабрика") (і.к. 39265179), зареєстроване як юридична особа Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 19.06.2014, взято на податковий облік в органах державної податкової служби 20.06.2014, перебуває на обліку в ДПІ в АНД районі м. Дніпропетровська з 20.06.2014, в тому числі як платник податку на додану вартість на підставі свідоцтва від 05.08.2014 №200184196.

Згідно відомостей, які містяться на сайті Інформаційно - ресурсного центру (www.usr.minjust.gov.ua) видами діяльності позивача є: Код КВЕД 17.12. Виробництво паперу та картону (основний); Код КВЕД 17.23. Виробництво паперових канцелярських виробів; Код КВЕД 46.90. Неспеціалізована оптова торгівля; Код КВЕД 49.41. Вантажний автомобільний транспорт; Код КВЕД 58.11. Видання книг; Код КВЕД 58.13. Видання газет.

Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Паперова фабрика" з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств по взаємовідносинам з ТОВ "Дніпро Метал Сервіс - 2014" за період з 01.06.2016 по 31.08.2016, результати якої оформлені актом від 30.12.2016 № 3893/04-61-14-01/39265179.

Згідно з висновками означеного акта ТОВ "Паперова фабрика" в порушення п.198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, завищено податковий кредит з податку на додану вартість, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 1836910,00 грн.

Підставою для таких висновків стала інформація з електронних баз податкового органу про те, що ТОВ "Дніпро Метал Сервіс - 2014" не здійснювало придбання товару, який в подальшому реалізований позивачу; окрім того, вказане підприємство не може бути виробником такого товару, оскільки у нього відсутні основні засоби та технічні можливості для його виробництва. ТОВ "Дніпро Метал Сервіс - 2014" не придбавало послуг перевезення вантажу, а здійснити таке перевезення самостійно у нього відсутні технічні можливості.

Разом з тим встановлено, що ТОВ "Дніпро Метал Сервіс-2014" орендує виробничі потужності у ТОВ "Паперова фабрика" згідно з договором оренди від 01.06.2016 №87/07, а саме: оренда гідророзбивача ГРВм - 16, який знаходиться на території ТОВ "Паперова фабрика", при цьому між вказаними підприємствами не укладався договір оренди приміщення для здійснення виробничого процесу.

Під час перевірки посадовими особами контролюючого органу проаналізовано прибуткові ордери та видаткові накладні та встановлено, що в деяких періодах ТОВ "Паперова фабрика" оприбуткувало на складі паперово - сировинний напівфабрикат раніше, ніж виписано податкову накладну.

На підставі означеного акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 25.01.2017 № (форми "Р"), за яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму у розмірі 2755365,00 грн., з яких - 1836910,00 грн. - за основним платежем та 918455,00 грн. - за штрафними санкціями.

Позивач скористався досудовим порядком оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення та подав скаргу до Державної фіскальної служби України, рішенням якої від 06.04.2017 року № 7162/6/99-99-11-01-01-25 оскаржене податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Визнання протиправним та скасування вказаного податкового повідомлення-рішення і було предметом судового розгляду.

Надаючи правову оцінку рішенню суб'єкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Так, пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використанням придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 201.1. ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити.

Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України).

Отже, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Згідно з пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення) визначено, що первинні документи (на паперових і машино зчитувальних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи від імені яких складений документ, назва документа (форма), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складення первинного документа.

Згідно з Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом визнається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно зі ст.9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Враховуючи вищезазначені норми, у ході розгляду справи судом повинні оцінюватися документи, надані платником податків на підтвердження свого права на формування витрат та податкового кредиту з ПДВ.

В силу викладеного будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу валових витрат та податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи Позивач у перевіряємому періоді мав взаємовідносини з ТОВ "Дніпро Метал Сервіс-2014".

Між ТОВ «Паперова фабрика» (Покупець) та ТОВ "Дніпро Метал Сервіс-2014" (Продавець) було укладено договір купівлі-продажу № 37 від 29.06.2016 року, відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов'язується поставити і передати у власність Покупцю товар, а Покупець зобов'язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати оплату (т.1 а.с.60-63).

Відповідно до п. 1.2. договору найменування одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим Договором, ціна, асортимент, номенклатура, а також строки поставки визначаються сторонами у видаткових накладних, що є невід'ємними частинами цього Договору.

Згідно з п. 2.3. базисні умови постачання - EXW (Україна, м. Дніпропетровськ, вул. Каспійська, 2) згідно Інкотермс 2000. Сторони можуть узгоджувати інші умови постачання, шляхом укладання додаткової угоди до договору.

Позивачем в підтвердження господарських відносин з "Дніпро Метал Сервіс-2014" до перевірки надано: видаткові накладні № 45 від 30.06.2016 року, № 46 від 30.06.2016 року, № 99 від 30.06.2016 року, № 47 від 30.06.2016 року, № 109 від 26.07.2016 року, № 111 від 28.07.2016 року, № 119 від 28.07.2016 року, № 114 від 29.07.2016 року, № 120 від 29.07.2016 року, № 138 від 25.08.2016 року, № 139 від 26.08.2016 року, № 141 від 26.08.2016 року, № 146 від 29.08.2016 року, № 145 від 29.08.2016 року, № 147 від 30.08.2016 року, № 148 від 31.08.2016 року (т. 1 а.с.64, 69, 72, 76, 80, 85, 90, 95, 98, 102, 107, 110, 113, 116, 119, 123)

податкові накладні № 13 від 30.06.2016 року, розрахунок коригування № 19 від 30.06.2016 року до податкової накладної № 13 від 30.06.2016 року, № 14 від 30.06.2016 року, розрахунок коригування № 20 від 30.06.2016 року до податкової накладної № 14 від 30.06.2016 року, № 23 від 30.06.2016 року, № 15 від 30.06.2016 року, розрахунок коригування № 21 від 30.06.2016 року до податкової накладної № 15 від 30.06.2016 року, № 22 від 30.06.2016 року, № 13 від 28.07.2016 року, № 23 від 28.07.2016 року, № 14 від 29.07.2016 року. № 24 від 29.07.2016 року, № 7 від 25.08.2016 року, № 9 від 26.08.2016 року, № 14 від 26.08.2016 року, № 15 від 29.08.2016 року, № 16 від 29.08.2016 року, № 17 від 30.08.2016 року, № 18 від 31.08.2016 року (т.2 а.с.2,4-5, 8, 10, 12, 14, 16, 18, 20, 22, 24, 26, 28, 30, 32, 34, 36, 38, 40);

прибуткові ордери та накладні вимоги (т.1 а.с.65-68, 70-71, 73-75, 77-79, 81-84, 86-89, 91-94, 96, 97, 99-101, 103-106, 108-109, 111-112, 114-115, 117-118, 120-122,124-126);

платіжні доручення від 04.07.2016 року № 7507 на суму 20 000 грн., від 05.07.2016 року № 7514 на суму 30 114,16 грн., від 16.08.2016 року № 7951 на суму 50 000 грн., від 23.08.2016 року № 7996 на суму 41 650 грн., від 25.08.2016 року № 7997 на суму 50 000 грн., від 26.08.2016 року № 8012 на суму 50 072 грн., від 16.08.2016 року № 7951 на суму 50 000 грн. з урахуванням листа від 26.08.2016 року про зміну призначення платежу (т.1 а.с.127-133);

банківські виписки за період з 30.06.2016 року по 31.08.2016 року (т. 1 а.с.134-136);

угоду про порядок та строки погашення заборгованості ТОВ «Паперова фабрика» перед ТОВ «Дніпро Метал Сервіс-2014» від 28.12.2016 року, відповідно до п. 1.1 якої відстрочено виконання ТОВ «Паперова фабрика» грошових зобов'язань в частині погашення заборгованості у розмірі 11 385 591,04 грн. на строк до отримання остаточного рішення за результатами перевірки.

З урахуванням досліджених судом первинних документів та обставин (безпосереднє використання придбаних товарів в господарській діяльності позивача), які у їх сукупності свідчать про фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху у межах господарської діяльності ТОВ «Паперова фабрика», при цьому колегія суддів зазначає, що до вказаних первинних документів у податкового органу фактично претензій не виникало.

Виходячи зі змісту перелічених вище документів в їх сукупності, якими Позивач підтверджує виконання договору з контрагентами, вбачається, що вони містять усі обов'язкові реквізити, що передбачені ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в розумінні вказаного Закону є первинними, такими, що в повній мірі підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з надання послуг, фактичний рух активів та зміни у майновому стані Позивача.

Фактично висновки податкового органу щодо нереальності здійснення господарських відносин між Позивачем та вказаним контрагентом відповідно до акта перевірки від 30.12.2016 року № 3893/04-61-14-01/39265179 були, зокрема здійснені на підставі інформації з електронних баз податкового органу про те, що ТОВ "Дніпро Метал Сервіс - 2014" не здійснювало придбання товару, який в подальшому реалізований позивачу; окрім того, вказане підприємство не може бути виробником такого товару, оскільки у нього відсутні основні засоби та технічні можливості для його виробництва. ТОВ "Дніпро Метал Сервіс - 2014" не придбавало послуг перевезення вантажу, а здійснити таке перевезення самостійно у нього відсутні технічні можливості.

Колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки безпідставними та необґрунтованими, оскільки останні носять характер припущень та не підтверджені жодними належними доказами, зокрема податковим органом не проводилась ані перевірка діяльності вказаного контрагента, ані зустрічна звірка по взаємовідносинам з Позивачем.

Такі висновки без встановлення у судовому порядку будь-яких висновків стосовно документального підтвердження та реальності господарських відносин з платником податків та зборів, підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків є необґрунтованими.

Стосовно відсутності основних засобів та трудових ресурсів для здійснення фінансово-господарської діяльності у контрагента Позивача слід зазначити, що доводи, викладені в акті перевірки, не містять жодних посилань про виявлені порушення з боку Позивача.

При цьому чинним законодавством України не передбачено обов'язку платника податків, а також не надано йому права перевіряти достовірність даних, які вказуються контрагентом в його первинних документах, перевіряти наявність трудових ресурсів, матеріально-технічної бази, а також контролювати показники податкової звітності по податках та обов'язкових платежах. Це саме стосується і перевірки платником податків намірів контрагентів щодо сплати ними державі податків.

Відповідної правової позиції дотримується і Вищий адміністративний суд України, який в постанові від 28.01.2016 р. (справі № 2-а-2413/12/2070) вказав, що безпідставними є посилання контролюючого органу на відсутність реального настання правових наслідків, обумовлених договорами, з підстав відсутності необхідних матеріальних чи трудових ресурсів у контрагентів, оскільки їх наявність або відсутність (ресурсів) у господарюючих суб'єктів не має правового значення для вирішення питання про наявність наміру сторін на реальне настання правових наслідків, обумовлених укладеними правочинами, як не має такого значення і наявність чи відсутність суб'єктів за юридичною адресою.

Крім того, контрагент Позивача на момент вчинення господарських операцій були належним чином зареєстрованими в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, був платниками податку на додану вартість, мав всі необхідні установчі документи, печатки, відкриті в банківських установах рахунки.

Більш того, на підтвердження реальності господарських операцій між Позивачем та ТОВ «Дніпро Метал Сервіс-2014», також з метою підтвердження наявності основних засобів та виробничих потужностей у контрагента, Третьою особою надано до суду наступні первинні документи:

договір оренди від 01.06.2016 року № 87/07 між ТОВ «Паперова фабрика» (Орендодавець) та ТОВ «Дніпро Метал Сервіс-2014» (Орендар), відповідно до якого Орендодавець зобов'язується передати Орендареві у строкове платне користування, а Орендар зобов'язується прийняти у строкове платне користування промислове обладнання, а саме гідрозбивач ГРВм-16, та зобов'язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату; акт приймання-передачі від 01.06.2016 року, акти здачі-прийняття робіт № 63017 від 30.06.2016 року, № 73101 від 31.07.2016 року, № 83101 від 31.08.2016 року (т.1 а.с.52-53, 54, 55, 57);

податкові декларації за червень-серпень 2016 року, подані ТОВ «Дніпро Метал Сервіс-2014» (т. 2 а.с.79-101);

первинні документи по взаємовідносинам ТОВ «Дніпро Метал Сервіс-2014» з контрагентами, а саме ПП «НТП «Сатурн» (договір купівлі-продажу № 126 від 13.06.2016 року), ТОВ «ОПТ ПРОД ПОСТАВКА» (договір купівлі-продажу № 131 від 20.07.2016 року), ТОВ «Фудленч» (договір купівлі-продажу № 20/07від 20.07.2016 року), ТОВ «Панамакс Трейд» (договір купівлі-продажу № 142 від 22.08.2016 року), договір про надання послуг по здійсненню перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.06.2016 року, укладений між ФОП Рожковською В.А. та ТОВ «Дніпро Метал Сервіс-2014», а саме договори купівлі-продажу сировини та надання послуг, податкові накладні, довіреності на отримання товару, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні (т. 1 а.с.156-197, т.2 а.с.102-176);

цивільно-правові договори від 01.06.2016 року, укладені ТОВ «Дніпро Метал Сервіс-2014» з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, звітність про нараховану заробітну плату вказаним особам (т.1 а.с.146-155.

Вказані первинні документи оформлені належним чином та в повній мірі спростовують висновки податкового органу щодо відсутності у контрагента Позивача основних засобів, виробничих потужностей для виробництва паперово-сировинного напівфабрикату та поставки його Позивачу.

Таким чином, Позивачем в повній мірі доведено реальність вчинюваних операцій по ланцюгу постачання з огляду на надання первинних документів на підтвердження факту того, за рахунок яких матеріальних та трудових ресурсів контрагент Позивача виготовляв паперовий напівфабрикат, в подальшому поставлений ТОВ «Паперова фабрика».

Відносно посилань заявника апеляційної скарги про нереальність господарських відноси з огляду на те, що більша частина товару ТОВ «Паперова фабрика» оплачена не була, відтак суми податку на додану вартість, на які останнім сформовано податковий кредит, фактично ним до бюджету не сплачувались, що свідчить про відсутність факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку, що виключає можливість та правомірність формування податкового кредиту, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За приписами п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

З огляду на укладення між ТОВ «Паперова фабрика» та ТОВ «Дніпро Метал Сервіс-2014» угоди від 28.12.2016 року про відстрочення виконання Позивачем грошових зобов'язань в частині погашення заборгованості розмірі 11 385 591, 04 грн. до отримання остаточного рішення за результатами податкової перевірки ТОВ «Паперова фабрика» по взаємовідносинам з ТОВ «Дніпро Метал Сервіс-2014», фактично сторонами було змінено порядок виконання зобов'язань, що не суперечить приписам ст. ст. 6, 530, 627 ЦК України.

При цьому приписи Податкового кодексу України надають можливість сторонам виписувати податкові накладні саме залежно від дати відвантаження товару, факт чого було встановлено в ході судового розгляду.

З огляду на правомірність складення податкових накладних, які були зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних з урахуванням приписів п. 198.2 ст. 198 ПК України ТОВ «Паперова фабрика» мало право на включення до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість у зв'язку з придбанням паперово-сировинного напівфабрикату з дати отримання товару від контрагента, не зважаючи на відсутність факту оплати такого товару.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи були порушені норми матеріального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, і тому вимоги апеляційної скарги Позивача підлягають задоволенню, а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2017 року у справі № 804/2699/17 підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів керується приписами ст. 94 КАС України.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика» - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 липня 2017 року у справі № 804/2699/17 - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.01.2017 № (форми "Р"), яким Позивачу збільшено суму грошового зобов'язання податку на додану вартість на суму 2 755 365 грн., з них за основним платежем - 1 836 910 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями - 918 455 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Паперова фабрика» сплачену суму судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у розмірі 86794 грн. (вісімдесят шість тисяч сімсот дев'яносто чотири гривні) 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 17 листопада 2017 р.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова