Справа № 750/9026/17
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/9026/17
Провадження № 2-а/750/1198/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови їй у перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Законів України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року № 2493-ІІІ та «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, з 03.08.2017 у зв'язку з підвищенням посадового окладу та надбавок працюючій посадовій особі місцевого самоврядування відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на службі в органах місцевого самоврядування, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 травня 2017 року № 353 «Про внесення змін до постанови КМУ від 9 березня 2006 року № 268 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов КМУ» та зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України провести їй перерахунок пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, у редакції, що визначала розмір пенсії у відсотках на момент призначення пенсії (85%), з 03.08.2017, із суми заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та сплачується з червня 2017 року працюючій посадовій особі місцевого самоврядування відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на службі в органах місцевого самоврядування, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 травня 2017 року № 353 «Про внесення змін до постанови КМУ від 9 березня 2006 року № 268 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов КМУ», враховуючи заробітну плату за посадою начальника відділу управління освіти Чернігівської міської ради, що становить: посадовий оклад 4300,00 грн., надбавка за ранг 100,00 грн., надбавка за вислугу років 1100,00 грн., надбавка за виконання особливо важливої роботи (100%) 5500,00 грн., премія (10%) 430,00 грн.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.09.2017 відкрито скорочене провадження у даній справі.

Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України подало письмові заперечення проти позову і ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.10.2017 справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання сторони не з'явились, до його початку надійшли заяви про розгляд справи без участі сторін, позивач позов підтримує, представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді начальника відділу з виховної роботи Управління освіти Чернігівської міської ради, отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 01 червня 2001 року № 2493-ІІІ, Закону України «Про державну службу» в розмірі 85% суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, як мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу, тобто згідно із Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на день призначення пенсії позивачу), пенсії державним службовцям призначалися у розмірі 80 відсотків від суми їх заробітної плати, на яку нараховується збір на загальнообов'язкова державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі та/або службі в органах місцевого самоврядування пенсії збільшується на один відсоток заробітку, але більше 90 відсотків заробітної плати без обмеження граничного розміру пенсії.

Таким чином, позивачу було нараховано з 2006 року пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 85 відсотків від суми заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 травня 2017 року № 353 «Про внесення змін до постанови КМУ від 9 березня 2006 року № 268 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов КМУ» з травня 2017 року оновлено посадові оклади для посадових осіб і службовців органів місцевого самоврядування.

Відповідно до довідки Управління освіти Чернігівської міської ради від 11.07.2017 року № 01-12/99, згідно штатного розпису управління освіти Чернігівської міської ради станом на 01.06.2017 року заробітна плата за посадою начальника відділу управління освіти Чернігівської міської ради становить: посадовий оклад 4300,00 грн., надбавка за ранг 100,00 грн., надбавка за вислугу років 1100,00 грн., надбавка за виконання особливо важливої роботи (100%) 5500,00 грн., премія (10%) 430,00 грн.

03.08.2017 позивач звернулася з заявою до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про здійснення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням з травня 2017 року посадового окладу та надбавок працюючої посадової особи місцевого самоврядування відповідної посади за останнім місцем моєї роботи на службі в органах місцевого самоврядування.

З відповіді відповідача від 30.08.2017 № 1089/02/С-7 вбачається, що позивачу відмовлено в перерахунку пенсії з посиланням на те, що з 01.06.2015 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889- VIII, а тому пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та пунктами 10-12 Прикінцевих положень цього Закону. Крім того зазначається, що Кабінетом Міністрів України 09.12.2015 прийнята постанова № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів», якою з 01.12.2015 виключено пункт 4 постави Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення, визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», який регулював норми врахування заробітної плати для перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Згідно статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеної пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється, виходячи із суми заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії) умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця встановлений постановою Кабінету Міністрів України «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» №865 від 31.05.2000 року.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 (чинної на час призначення пенсії), у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-ІУ "Про внесення змін до Закону України «Про державну службу», заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержану заробітну плату на момент перерахунку; іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок. При цьому, посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та рангом на момент призначення (перерахунку) пенсії.

Згідно п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 перерахунок пенсії проводиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

З приводу посилання Відповідача на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 скасовано п. 4 та викладено в новій редакції п. 5 і 6 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 № 865 слід зазначити, що за змістом відповідних положень Конституції України вирішення питань, що стосуються права на відповідне пенсійне забезпечення та перерахунку пенсій, належить до повноважень Верховної Ради України як єдиного органу законодавчої влади. Такий підхід випливає зі змісту пунктів 1 та 6 частини 1 статті 92 Конституції України, за якою виключно законами України визначаються: «права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту...».

Виключно статтею 37-1 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ ( чинного на момент призначення пенсії) були надані повноваження Кабінету Міністрів України визначати умови та порядок перерахунку пенсій державним службовцям і не надавались повноваження щодо скасування можливості перерахунку пенсій. Тобто, скасувавши своєю постановою від 09.12.2015 № 1013 можливість перерахунку пенсії державним службовцям, Кабінет Міністрів України перевищив свої повноваження і поступив всупереч статті 37-1 Закону №3723-ХІІ (чинного на день прийняття постанови КМУ) так як залишив не визначеним порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям.

З урахуванням вище викладеного позивач, як непрацююча посадова особа місцевого самоврядування, якій призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, на сьогодні має право на отримання та перерахунок пенсії на підставі законодавчих та нормативних актів, що були чинними на день призначення їй пенсії (станом на 2006 рік), а саме: пенсії, обчисленої у розмірі 85 % від суми заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та яка перераховується і сплачується з червня 2017 року працюючій посадовій особі місцевого самоврядування відповідної посади та рангу за останнім місцем її роботи на службі в органах місцевого самоврядування.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 2 КАС України передбачає, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з питань захисту прав людини.

Відповідно до статті 8 Конституції України «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується».

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав, та свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

22 травня 2008 року Конституційний Суд України в рішенні № 10- рп/2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 листопада 2013 року у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, в частині стверджувального порушення статті 14 Конвенції у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу зазначив, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У п. 41 вказаного рішення Європейський суд з прав людини зазначив, якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, обумовлені або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства.

Зі змісту статтей 22 та 64 Конституції України виходить, що право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян встановлене законами України, в тому числі і Законом України «Про державну службу» є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Пенсія, як посадовій особі місцевого самоврядування, позивачу була призначена відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ в редакції на час призначення пенсії, тобто до набрання чинності Закону України від 10.12.2015 № 889-УІІІ.

Отже, новий порядок перерахунку пенсій державних службовців, встановлений Законом № 889-УІІІ, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ним (Законом №889-УІІІ) чинності, у тому числі і на позивача.

Стаття 46 Конституції України встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За змістом статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІУ, пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Чинним законодавством не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі щомісячних пенсійних виплат.

За таких обставин, пред'явлений позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 158-163, 186 КАС України,

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Законів України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року № 2493-ІІІ та «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, з 03.08.2017 у зв'язку з підвищенням посадового окладу та надбавок працюючій посадовій особі місцевого самоврядування відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на службі в органах місцевого самоврядування, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 травня 2017 року № 353 «Про знесення змін до постанови КМУ від 9 березня 2006 року № 268 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов КМУ».

Зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, у редакції, що визначала розмір пенсії у відсотках на момент призначення пенсії (85%), з 03.08.2017, із суми заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та сплачується з червня 2017 року працюючій посадовій особі місцевого самоврядування відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на службі в органах місцевого самоврядування, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 травня 2017 року № 353 «Про внесення змін до постанови КМУ від 9 березня 2006 року № 268 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов КМУ», враховуючи заробітну плату за посадою начальника відділу управління освіти Чернігівської міської ради, що становить: посадовий оклад 4300,00 грн., надбавка за ранг 100,00 грн., надбавка за вислугу років 1100,00 грн., надбавка за виконання особливо важливої роботи (100%) 5500,00 грн., премія (10%) 430,00 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення в порядку ч. 1 та 2 статті 186 КАС України.

Суддя: