Справа № 826/6367/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

09 листопада 2017 року № 826/6367/17

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1.) з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Головного управління ДФС у м. Києві (надалі також - відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Головного управління ДФС у м. Києві від 01.12.2016 року №.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу протиправно збільшено суму грошового зобов'язання за 2014 рік за платежем: податок на доходи фізичних осібна загальну суму 658 141,00 грн., з яких 526 513,60 грн., сума податку та 131 628,40 грн. штрафних санкцій, оскільки позивачу було анульовано частину боргу. Позивач вказує, що зазначена інформація була отримана ревізором з центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб, при цьому позивач жодних листів с приводу прощення частини від ПУАТ «ФІДОБАНК» не отримувала, а відтак вважає що донарахування податку безпідставним, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення, у яких просив відмовити у задоволені адміністративного позову.

В судовому засіданні на підставі ч. 6 ст.128 КАС України судом ухвалено про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Фактичні обставини справи свідчать, що ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі пп. 78.1.1 п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст.78. ст.79 Податкового кодексу України, відповідно до наказу ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС в у м. Києві від 05.10.2016 №538 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи - платника податків ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) за період 01.01.2014 по 31.12.2014. за результатами якої був складений акт від 21.10.2016 №3307/26-55-13-06-.

Копія наказу від 05.10.2016 №538 про проведення документальної позапланової перевірки, а також письмове повідомлення від 08 10.2016 №62/26-55-16-06 про дату та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслано фізичній особі платнику податків ОСОБА_3 5 жовтня 2016 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Документів для проведення документальної планової невиїзної перевірки до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 не надано. Про що складено АКТ №52 від 17.10.2016 про ненадання документів.

Так, перевіркою, на підставі відомостей ДРФО ДФС про суми виплачених доходів та утриманих з них податків (форма - 1ДФ) встановлено, що ОСОБА_1 у 2014 році отримано дохід у сумі 3100004,74 грн. за ознакою доходу "126" - додаткове благо, без визначення суми утриманою податку, джерело отримання ПАТ «ПУМБ» та ПУАТ «ФІДОБАНК», у тому числі ПАТ «ПУМБ» у сумі 130 117,1 грн. та ПУАТ «ФІДОБАНК» у сумі 2969887.64 гривень.

Податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2014р. до ДНІ у Печерському районі ГУ ДФС м. Києва фізична особа - платник податку ОСОБА_1 подавала без відображення доходу у вигляді додаткового блага.

Як вбачається з акту перевірки відповідача ПАТ «ПУМБ» анульовано (прощено) ОСОБА_1 заборгованість за кредитом в сумі 130 117, 10 грн., відповідно до листа ПАТ «ПУМБ» від 16.06.2015 № КМО-08.1.2.2/8 та відповідно до відомостей за формою №1ДФ з центральної бази державного реєстру фізичних осіб позивачем в 2014 році отримано дохід у вигляді додаткового блага (анулювання частини боргу ПУАТ «Фідобанк») у розмірі 2969887,64 грн.

За результатами перевірки ДПІ у Печерському районі І У ДФС у м. Києві винесено до ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення від 01.12.2016 № про збільшення суми грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на суму 658142.00 грн. (основний платіж - 526513.60 гри., штрафні санкції - 131628.40 грн.).

Крім того, ГУ ДФС у м. Києві при розгляді первинної скарги встановлено, що при розрахунку грошового зобов'язання допущено арифметичну помилку.

Рішенням ГУ ДФС у м. Києві від 08.02.2017 №912/М/26-15-10-02-16 про результати розгляду первинної скарги збільшено суму грошового зобов'язання по податковому повідомленню - рішенню ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 01.12.2016 № по податку на доходи фізичних осіб на 304,50 грн. (основний платіж на суму 243,60 грн., штрафні (фінансові) санкції на суму 60,90 грн.)

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням № від 01.12.2016 р. ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, позивач 12.12.2016 року звернулась до Головного управління ДФС у м. Києві з первинною скаргою, у якій просила скасувати вказане податкове повідомлення-рішення. Подана скарга була залишена без задоволення рішенням заступником начальника ГУ ДФС у м. Києві Варгіч В.С. від 08.02.2017 року № 912/М/26-15-10-02-16.

22 лютого 2017 року позивач звернулась із повторною скаргою до Державної фіскальної служби України, яка так само була залишена без задоволення рішенням від 14 квітня 2017 року першого заступника голови ДФС України Білан С.В. від 14 квітня 2017 року №5274/М/99-99-11-02-01-14.

Позивач, вважає зазначене податкове повідомлення-рішення таким, що порушує її законні права та інтереси, а тому звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно до п.п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додатковим благом є кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Крім того, пп. 164.1.1 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України ,визначено що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Згідно п.п. 162.1.3 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, платником податку є, зокрема, податковий агент.

Відповідно до пп. 168.2.1. п. 168.2. ст. 168 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов'язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Відповідно до пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно пп. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб у вигляді додаткового блага є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах. А відповідно анулювання кредитної заборгованості, що включає заборгованість за процентами не є фактичним отриманням доходу в розумінні Податкового кодексу та не може визначатись як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати, що анулювання кредитної заборгованості з урахуванням процентів пов'язане з реалізацією договірних стосунків, умови виконання яких визначаються виключно сторонами договору. А тому, зміна обсягу коштів при виконанні укладених договорів пов'язана з тією ж правовою природою договірних відносин і зменшення чи анулювання заборгованості за відсотки за кредитними договорами однією зі сторін таких відносин не сприяє встановленню додаткових благ для іншої сторони.

А тому доводи відповідача, що сума доходу від додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням є доходом, який підлягає оподаткуванню є необґрунтованими.

При цьому суд також вважає за необхідне вказати про наступне.

Як вказувалось вище підставою для вказаних висновків відповідача стала інформація, з центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб відповідно до яких позивач отримала дохід у вигляді додаткового блага (анулювання частини боргу ПУАТ "ФІДОБАНК") у розмірі 2 969 887,64 грн. та лист ПАТ "ПУМБ" №КМО - 08.1.2.2/8 від 16.06.2015 року яким позивачу було анульовано частину боргу у розмірі 1 301 117,10 грн.

Однак, зазначений лист позивачка не отримувала, а відповідачем не було його долучено на підтвердження обставин зазначених в акті перевірки.

Крім того, відповідач у своїх запереченнях посилається на листи ПУАТ «ФІДОБАНК» від 12.06.2015 №10.1.4/1341 та від 24.06.2016 №2-0-05-1-4/472-ВЛ надано відповіді, в яких наголошується, шо у своїй діяльності Банк дотримується вимог діючого законодавства України, в тому числі вимог абз. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України щодо повідомлення кредитором платника податків, чим підтверджує інформацію про суми виплачених (нарахованих) доходів у 2014 році на користь ОСОБА_1

Але, як вбачається з матеріалів наданих відповідачем ПУАТ «ФІДОБАНК» повідомило про відсутність законодавчих підстав для надання запитуваної інформації. При цьому ПУАТ «ФІДОБАНК» не підтвердив факт анулювання боргу позивачу взагалі, а зазначив, що запитувана інформація є банківською таємницею, а тому відповідачем необґрунтовано зроблено висновки про наявність доходу у позивача у вигляді анульованого боргу відображеного у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку за підсумками 2014 року.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими висновки відповідача про порушення позивачем Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України.

Згідно ч.1, 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Головного управління ДФС у м. Києві від 01.12.2016 року №.

3. Судові витрати в розмірі 6581,41 грн. присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур