Справа № П/811/1391/17
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"21" листопада 2017 р. справа № П/811/1391/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Чумака С. Ю., Шальєвої В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року у справі № П/811/1391/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 15.08.2017 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Кіровоградській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 30.06.2017 року №25494-11.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 30.06.2017 року №25494-11, яким визначено суму податкового зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 25000 грн..

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач надав суду заперечення на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, так як не прибула жодна з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Toyota Land Cruiser 200, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2015 року випуску, з обємом двигуна 4461 куб.см., дата першої реєстрації автомобіля - 31.10.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.10).

Відповідач - Головне управління ДФС у Кіровоградській області є субєктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

30.06.2017 року Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області прийнято податкове повідомлення-рішення №25494-11, яким на підставі п.п. 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, п.п. 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України позивачу визначено суму податкового зобовязання за платежем - транспортний податок з фізичних осіб за 2017 рік у сумі 25000,00 гривень (а.с.8).

Не погодившись з таким рішенням податкового органу, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що автомобіль позивача не є обєктом оподаткування в розумінні п.267.2.1 ст.267 ПК України, а тому податкове повідомлення-рішення від 30.06.2017 року №25494-11 є протиправним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп.267.1.1. п.267.1. ст.267. Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.

Згідно пп.267.2.1. п.267.2. ст.267 ПК України обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, обєму циліндрів двигуна, типу пального. Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, обєм циліндрів двигуна, тип пального.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня встановлено у розмірі 3200 гривень.

Таким чином, обєктом оподаткування транспортним податком у 2017 році є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1200000 гривень (3200 грн. х 375).

Відповідно до пп.267.3.1. п.267.3. ст.267. ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до п.267.4. ст.267. ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно з пп. 267.5.1. п. 267.5. ст. 267. ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до пп.пп. 267.6.1. та 267.6.2. п. 267.6. ст. 267. ПК України обчислення суми податку з обєкта/обєктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року); щодо обєктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий обєкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Згідно з пп.267.6.5. п.267.6. ст.267. ПК України у разі переходу права власності на обєкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений обєкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей обєкт; контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Згідно з пп. 267.7.1. п. 267.7. ст. 267. ПК України податок сплачується за місцем реєстрації обєктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Відповідно до п. 8.3. ст. 8. ПК України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно норм статті 10 ПК України до місцевих податків належить, зокрема податок на майно. Місцеві ради обовязково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Згідно з п. 12.3. ст. 12. ПК України сільські, селищні, міські ради та ради обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Відповідно до пп.пп. 12.3.1., 12.3.2. п. 12.3. ст. 12. ПК України встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обовязково визначаються обєкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обовязкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Згідно з пп. 12.3.4. п. 12.3. ст. 12. ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Рішенням сорок другої сесії Гайворонської міської ради шостого скликання «Про встановлення транспортного податку» від 23 січня 2015 року № 2426 встановлено на території м. Гайворона транспортний податок. Ставку транспортного податку встановлено з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до статті 267 Податкового кодексу України (а.с.9).

Отже, у фізичних осіб, що мають власні зареєстровані у встановленому порядку легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, виникає обовязок зі сплати транспортного податку.

Проте, зазначену вартість транспортного засобу визначає центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Як зазначалось вище, позивач є власником транспортного засобу Toyota Land Cruiser 200, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2015 року випуску, з обємом двигуна 4461 куб.см., дата першої реєстрації автомобіля - 31.10.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.10).

30.06.2017 року Головним управління ДФС у Кіровоградській області прийнято податкове повідомлення-рішення №25494-11, яким на підставі п.п. 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, п.п. 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму податкового зобовязання за платежем - транспортний податок з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 25000,00 гривень (а.с.8).

Колегія суддів зазначає, що до податкового повідомлення-рішення відповідач не додав розрахунок вартості автомобіля.

Проте, позивач надав суду першої інстанції розрахунок, зроблений на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, відповідно до якого середньо ринкова вартість транспортного засобу Toyota Land Cruiser 200 (4,5, внутрішнього згорання, дизель) 2015 року випуску, станом на 14.07.2017 складає 1184917,50 грн. (а.с.11).

Як зазначалося вище, обєктом оподаткування транспортним податком у 2017 році є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 1200000 гривень.

Таким чином, належний позивачу транспортний засіб Toyota Land Cruiser 200, реєстраційний номер НОМЕР_1, на час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення мав середньо ринкову вартість менше 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2017 року, а тому не є обєктом оподаткування транспортним податком у 2017 році.

Відповідач не надав суду першої та апеляційної інстанції жодних доказів на підтвердження того, що зазначений транспортний засіб на час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення мав середньо ринкову вартість понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, та, як наслідок цього, являвся обєктом оподаткування транспортним податком у 2017 році.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області не доведено правомірність прийняття податкового повідомлення - рішення від 30.06.2017 року №25494-11.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року у справі № П/811/1391/17 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року у справі № П/811/1391/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена в порядку письмового провадження, набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: С.Ю. Чумак

Суддя: В.А. Шальєва