Справа № 808/3433/16
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року (о 16 год. 55 хв.) Справа № 808/3433/16 Провадження № ПР/808/12/17 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський» ОСОБА_2

третя особа Державна організація «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб»

про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 або позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський» ОСОБА_2 (далі Уповноважена особа Фонду або відповідач), третя особа Державна організація «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Фонд або третя особа), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення суми відшкодування до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський» у розмірі 190 000 грн. по договору банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» №980-015-000245215, укладеному між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), який має право на відшкодування гарантованої суми за вкладом за рахунок Фонду;

зобов'язати відповідача надати Фонду додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 190 000 грн. за рахунок коштів Фонду ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) за договором банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» №980-015-000245215 від 20.05.2016.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного з публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» договору банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» №980-015-000245215 від 20.05.2016 позивач вклав до банку грошові кошти в сумі 190 000 грн. У зв'язку з початком процедури ліквідації банку позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду з вимогою про його включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду, однак, відповідачем відповіді на звернення не надано та не вчинено жодних дій щодо включення позивача до переліку вкладників. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки у нього не було законодавчо передбачених підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський» та у звязку із цим просить позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, 18.04.2017 надав до суду заперечення проти позову (вх. №11344), а 16.05.2017 надіслав до суду додаткові заперечення проти позову (вх. №13878), у яких, зокрема, посилається на приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами та вказує, що законодавець визначив, що саме залучені банком кошти прирівнюються до вкладу, однак у даному спорі кошти позивача були залучені фінансовою компанією як позику з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця, а відтак такий клієнт не може бути прирівняний до вкладника проблемного банку, адже правовідносини, що склалися між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» не мають відношення до вкладу. Звертає увагу суду, що за результатами проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за період дії тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» та 6 місяців після початку ліквідації Уповноваженою особою Фонду наказом №42/2 від 01.06.2016 затверджені висновки, які викладені в акті №2 від 01.06.2016. Комісією встановлено, що на дату укладання договорів та здійснення правочинів відносно Банку діяла постанова №917/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», затверджена правлінням НБУ 22.12.2015, відповідно до якої встановлені обмеження в діяльності, в тому числі не здійснювати кредитні операції в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобовязань з кредитування, що надані банкам і клієнтам. Крім того, 27.04.2016 постановою правління НБУ №295/БТ внесені зміни в свою постанову№917/БТ, згідно із якими встановлені для ПАТ «Банк Михайлівський» обмеження в діяльності, в тому числі не здійснювати кредитні операції з юридичними особами в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобовязань з кредитування, що надані банкам і клієнтам. Пояснює, що під час перевірки Уповноваженою особою Фонду було виявлено, що 19.05.2016 Банк здійснив кредитну операцію на загальну суму 1 431 585 182,51 грн. шляхом укладення Договорів відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016 з подальшим проведенням розрахунків за ним. Ураховуючи викладене, вважає, що договори відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016 були укладені з порушенням чинного законодавства України, вимог НБУ та внутрішніх процедур Банку, а тому вказані правочини, в тому числі і правочини з перерахування (повернення позики) коштів позивачу, є нікчемними у відповідності до положень п. 7, 8, 9 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вказує, що за рахунок коштів, що були зараховані на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на підставі нікчемних правочинів, а саме Договорів відступлення прав вимоги №1805, №1 19.05.2016, тобто в день перерахування коштів, Товариство ініціювало повернення коштів по договорах позики фізичним особам. Крім того, посилається на приписи п. 15 Прикінцевих Положень вказаного Закону та зазначає, що позивач не подав заяву про включення до переліку вкладників та не надав договір №980-015-000175041 від 13.01.2013. Таким чином, на думку відповідача, гарантії Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюються на ситуацію з позивачем, а кошти в сумі 190 000 грн., зараховані на рахунок позивача на підставі нікчемного правочину, не підлягають виплаті у звязку з тим, що платіжна операція з повернення фінансовою компанією коштів позивачу не має жодного відношення до банківського вкладу, а тому просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не зявився, проте 13.11.2017 надав до суду клопотання (вх. № 31191) про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Третя особа позов також не визнала, 31.05.2017 на адресу суду надійшли письмові заперечення проти адміністративного позову (вх. №15587), в яких представник Фонду просить відмовити у позові. В обґрунтування заперечень вказує, що у наданому Уповноваженою особою Фонду переліку рахунків інформацію про позивача була відсутня, у звязку з чим дані про позивача не могли бути включені до Загального реєстру. Станом на день розгляду даної адміністративної справи до Фонду зміни та доповнення до переліку рахунків від Уповноваженої особи Фонду не надходили. Окрім того, вказує на неможливість стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Фонду, скільки Фонд не отримує бюджетних асигнувань, що підтверджується листом Державної казначейської служби України від 29.09.2016 №8-08/450-16374.

Представник третьої особи у судове засідання також не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З огляду на викладене, керуючись приписами ст.128 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказах.

У звязку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі приписів ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши та дослідивши надані документи судом встановлені наступні обставини.

20 травня 2016 року між ОСОБА_1 (вкладник) та ПАТ «Банк Михайлівський» (банк) укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» №980-015-000245215, за умовами якого вкладник вносить, а банк приймає грошові кошти вкладника та зараховує їх на вкладний (депозитний) рахунок №8803 у гривні, що відкривається банком на ім'я вкладника, і зобов'язується виплачувати вкладнику суму вкладу та проценти на неї в порядку та на умовах, встановлених цим договором та умовами розміщення вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк Михайлівський», в т.ч. умовами дистанційного банківського обслуговування ПАТ «Банк Михайлівський». Банк приймає вклад на наступних умовах: вид вкладу - строковий вклад; назва банківського вкладу - строковий депозит «Перше знайомство»; початкова сума вкладу 190 000,00 грн.; строк вкладу - 14 днів; вклад розміщується з дати укладання договору - 20 травня 2016 року по 03 червня 2016 року; банк нараховує проценти на суму вкладу за ставкою 5% річних; банк сплачує проценти та суму вкладу на рахунок вкладника №8801 в ПАТ «Банк Михайлівський».

Згідно із платіжним дорученням №5042657 від 20.05.2016 позивач зі свого рахунку №8801 перерахував на свій рахунок №8803 грошові кошти у сумі 190 000,00 грн. з призначенням платежу «Залучення коштів на депозит згідно договору №980-015-000245215 від 20.05.2016».

Відповідно до виписки по особовим рахункам ПАТ «Банк Михайлівський» від 30.03.2017, 20 травня 2016 року на вкладний (депозитний) рахунок позивача №8803 з рахунка позивача №8801надійшли кошти в розмірі 190 000,00 грн. з призначенням платежу «Залучення коштів на депозит згідно договору №980-015-000245215 від 20.05.2016».

23 травня 2016 року постановою Правління Національного банку України №14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року №14 «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 23 травня 2016 року №812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 року до 22 червня 2016 року. 13 червня 2016 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації а ПАТ «Банк Михайлівський» з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року. Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено ОСОБА_3

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» від 01 червня 2016 року №42/2 затверджено результати проведеної перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними викладені в акті №2 комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) з виконання 19 травня 2016 року платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунки 12 160 фізичних осіб у сумі 1 298 015 973,74 грн., у відповідності до положень п.п.7-9 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Рішеннями Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №991 від 13 червня 2016 року строк здійснення тимчасової адміністрації було продовжено з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12 липня 2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1213 від 12 липня 2016 року, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 строком на два роки з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1702 від 01 вересня 2016 року змінено Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», призначивши Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 з 05 вересня 2016 року.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявою щодо включення його до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування гарантованої суми за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, проте відповіді на своє звернення позивачем отримано не було.

Крім того, згідно з листом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №37-036-40963/16 від 11 жовтня 2016 року, до переліку вкладників не включена інформація про вкладників, які укладали договори позики з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр». З метою дотримання вимог Закону, забезпечення захисту інтересів кредиторів, вкладників банку та Фонду, тимчасово призупинена виплата коштів за рахунками фізичних осіб, які укладали договори з ПАТ «Банк Михайлівський» та по яких в період з 19 по 23 травня 2016 року відбулись одна чи декілька наступних подій: зарахування коштів через касу банку на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи; зарахування коштів через касу банку на поточний рахунок фізичної особи; переказ коштів, в межах балансу банку, на поточний рахунок фізичної особи (в тому числі з поточних рахунків субєктів господарювання); фізична особа є одночасно позичальником та вкладником (кредитором) банку. По мірі проходження перевірки та підтвердження законності проведених операцій, тимчасове обмеження по таких рахунках буде скасовуватися.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення вкладу (депозиту) позивача до повного переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський» позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.12 № 4452-VI (далі Закон №4452-VI).

Частиною першою статті 3 Закону №4452-VI встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду (частина перша статті 11 Закону № 4452-VI).

Повноваження виконавчої дирекції Фонду визначені в статті 12 Закону № 4452-VI. Зокрема, відповідно до пунктів 2, 4 частини третьої цієї статті виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (частина друга статті 26 Закону № 4452-VI).

За приписами статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Частинами другою та четвертою статті 38 Закону № 4452-VI встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частини третьої цієї статті.

Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно із частиною третьою статті 38 вищевказаного Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

На підставі системного аналізу приписів статті 38 Закону № 4452-VI суд дійшов висновку, що перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину, разом із цим, договори від 31.03.2016 №980-015-000213763, від 21.04.2016 №980-015-000225954, від 28.04.2016 №980-015-000229865, на які посилається у своїх запереченнях відповідач, були укладені між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ОСОБА_1 та між ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та ОСОБА_1 і відповідні транзакції з повернення коштів були вчинені 19 травня 2016 року саме на умовах цього договору.

Так, з наявної в матеріалах справи виписки по особовим рахункам позивача вбачається, що 19 травня 2016 року:

- ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» зі свого рахунку №3701, відкритому в ПАТ «Банк Михайлівський», на рахунок позивача №8801, відкритому в ПАТ «Банк Михайлівський», здійснив перерахунок коштів у розмірі 25 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000229865 від 28.04.2016»;

- ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зі свого рахунку №5802, відкритому в ПАТ «Банк Михайлівський», на рахунок позивача №8801, відкритому в ПАТ «Банк Михайлівський», здійснив перерахунок коштів у розмірі 40 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000225954 від 21.04.2016»;

- ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» зі свого рахунку №5802, відкритому в ПАТ «Банк Михайлівський», на рахунок позивача №8801, відкритому в ПАТ «Банк Михайлівський», здійснив перерахунок коштів у розмірі 200 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000213763 від 31.03.2016».

Таким чином, договори, які було укладено між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» й ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», за своєю природою та змістом не є розрахунковим документом.

Договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

ПАТ «Банк Михайлівський» при проведенні розрахункових операцій, зазначених фактів не було встановлено, а отже операції по перерахунку коштів є правомірними та відповідали діючому законодавству України.

Приписами частини першої статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять.

Згідно з частиною третьою статті 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Суд зазначає, що повернення ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» коштів на банківський рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський» здійснено 19 травня 2016 року, що підтверджується випискою з банку.

Отже, грошові кошти на момент прийняття рішення про ліквідацію банку перебували на поточному рахунку позивача у ПАТ «Банк Михайлівський».

Частиною другою статті 215 Цивільного кодексу України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини першої статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Отже, обставини щодо наявності визначених пунктами 7, 9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI підстав нікчемності правочину не знайшли свого підтвердження, відповідачі належних та допустимих доказів щодо цього не надали.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту внесення позивачем грошових коштів на депозит згідно договору №980-015-000245215 від 20.05.2016 у розмірі 190 000,00 грн. позивачем надано платіжне доручення від 20.05.2016 №5042657, натомість, відповідачем належних та допустимих доказів, що зазначені кошти позивачем фактично не вносились, суду не надано.

За визначенням пункту третього частини першої статті другої Закону №4452, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

Згідно з п.4 ч.1 ст.2 Закону №4452, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Так, позивач має в ПАТ «Банк Михайлівський» відкритий вкладний (депозитний) рахунок на підставі укладеного з банком договору, а тому за приписами п.4 ч.1 ст.2 Закону №4452 позивач має статус вкладника ПАТ «Банк Михайлівський».

20.05.2016 ПАТ «Банк Михайлівський» залучено від позивача вкладника кошти у сумі 190 000 грн., а тому в силу приписів п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону №4452 позивач має вклад у ПАТ «Банк Михайлівський».

При цьому, щодо посилань представника відповідача на приписи пункту 15 Прикінцеві та перехідні положення Закону №4452, суд зазначає наступне.

Наведеною нормою передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ретельно вивчити документи щодо кожної фізичної особи, яку прирівняно до вкладника і кошти якої прирівняні до вкладу цим пунктом, і не пізніше 20 робочих днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" розпочати за рахунок коштів Фонду у межах суми відшкодування, визначеної частиною першою статті 26 цього Закону, виплату відшкодування коштів фізичним особам, які набули право на таке відшкодування у зв'язку з їх прирівнянням до вкладників.

Проте, в даному випадку немає підстав для застосування до спірних правовідносин положень пункту 15 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4452, оскільки не має необхідності в прирівнянні коштів, перерахованих позивачем з власного поточного рахунку на власний вкладний (депозитний) рахунок, адже такі кошти відповідають поняттю «вклад» наведеному в п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону №4452.

Суд вважає за необхідне зазначити й про те, що відсутні підстави вважати правочини щодо перерахування коштів від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на рахунок позивача в ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з умовами договору позики нікчемними, оскільки зазначені вище договори відступлення права вимоги стосуються відступлення права вимоги за кредитними договорами та за договорами купівлі-продажу цінних паперів, та не стосуються договорів позики, отже вчинення банком перерахування коштів за оплату договорів відступлення права вимоги не впливають на договори за якими ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» повинні повернути залучені кошти.

Також, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами того, що ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» не мали достатніх власних коштів для здійснення повернення коштів своїм кредиторам-фізичним особам, також відповідачем не доведено, що кошти, повернені на рахунок позивача, являються коштами ПАТ «Банк Михайлівський».

В рішенні Правління Національного банку України № 14/БТ від 23.05.2016 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» зазначено, що згідно з виписки по рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» станом на 19.05.2016 борг зменшився з 37,8 млн. грн. до 2,6 млн. грн.

Тобто, ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» могла мати власні кошти на здійснення операцій по поверненню коштів по договору, укладеного між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр».

За таких обставин, суд вважає, що у Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» були відсутні підстави для не включення рахунку позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, що свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності.

При цьому, в позовній заяві позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення суми відшкодування до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський» у розмірі 190 000 грн. по договору банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» №980-015-000245215, укладеному між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), який має право на відшкодування гарантованої суми за вкладом за рахунок Фонду.

Між тим, за приписами ч. 2 ст.27 Закону №4452, Уповноважена особа формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Отже, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 11 КАС України, суд вважає, що належним засобом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невключення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, рахунку позивача №8803 в ПАТ «Банк Михайлівський».

Щодо позовної вимоги про зобовязання відповідача надати Фонду додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі 190 000 грн. за рахунок коштів Фонду ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) за договором банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» №980-015-000245215 від 20.05.2016, суд зазначає, що дана позовна вимога підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Як свідчать матеріали справи перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, Уповноваженою особою вже складено.

Проте, за відсутності підстав нікчемності правочину №980-015-000245215 від 20.05.2016, у відповідності до вимог пункту 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами уповноважена особа Фонду була зобов'язана включити дані про рахунок позивача №8803 в ПАТ «Банк Михайлівський» до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно із пунктом 5 Розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.08.2012 № 14 Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення;

3) переліки: рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону.

Переліки, зазначені у цьому пункті, надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. У супровідному листі зазначаються назви переліків, кількість інформаційних рядків та підсумкові значення сум.

Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Згідно із пунктами 2, 3, 5 Розділу ІІІ цього Положення Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду. Загальний реєстр складається на паперових носіях та в електронному вигляді. Загальний реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується директором-розпорядником або заступником директора-розпорядника та засвідчується відбитком печатки Фонду. Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом. Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру.

Отже, Положенням №14 передбачено, що Уповноважена особа може подати Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо рахунку, відкритого ПАТ «Банк Михайлівський» на імя ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів у сумі 190 000 грн. за вкладним (депозитним) рахунком №8803.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною першою статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено частинами першою та другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до статті 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Отже, відповідач є посадовою особою Фонду, оскільки на нього покладено виконання повноважень, передбачених Законом № 4452-VI та делегованих Фондом.

В такому випадку судові витрати за приписами статті 94 КАС України присуджуються за рахунок субєкта владних повноважень, посадова особа якого виступала стороною у справі, тобто Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За визначенням статті 94 такі судові витрати присуджуються на користь позивача за рахунок саме бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, посадова особа якого виступала стороною у справі.

Між тим, згідно з листом Державної казначейської служби України №8-08/450-16374 від 29.09.2016, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб бюджетних асигнувань не отримує.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи судову практику розгляду справ Європейським Судом з прав людини, суд зазначає, що стаття 6 §1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасницею якої є Україна, захищає право кожного на подання позову або скарги, які пов'язані з його громадянськими правами та обов'язками, до суду, таким чином, це означає «право на суд». Однак, вказане право є ілюзорним, якщо правова система Високих Договірних Сторін допускає, щоб кінцеве обов'язкове до виконання рішення суду залишалось не виконаним та не усувало наслідків нанесеної одній із сторін шкоди.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «ОСОБА_4 проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

З урахуванням вищевикладеного, суд констатує, що ухваливши рішення про присудження судових витрат на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Фонду, суд фактично ухвалить таке рішення, яке не можливо буде виконати.

Проте, враховуючи, що судове рішення повинно ставити остаточну крапку у спірних правовідносинах, а не породжувати новий спір, та повністю відновлювати порушене право, в тому числі включаючи майновий стан особи, що звернулася до суду за судовим захистом, який передував такому зверненню, суд вважає за необхідне скористуватися правом, наданим частиною 7 статті 9 КАС України, та застосувати до питання розподілу судових витрат конституційні принципи і загальні засади права (аналогію права).

З урахування вищевикладеного, суд вважає, що судові витрати підлягають присудженню на користь позивача за рахунок Фонду.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 щодо не включення вкладного (депозитного) рахунку №8803, відкритого в ПАТ «Банк Михайлівський» на імя ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо вкладного (депозитного) рахунку №8803, відкритого в ПАТ «Банк Михайлівський» на імя ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) як вкладника, який має право на відшкодування коштів у сумі 190 000 грн. (сто девяносто тисяч гривень) за договором банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» №980-015-000245215 від 20.05.2016.

Присудити на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) суму судового збору 1 102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні 40 коп.) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Батрак