Справа № 362/6181/16-а
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 362/6181/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Кравченко Л.М. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

Іменем України

21 листопада 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Ганечко О.М. Коротких А.Ю.

при секретарі Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Житомирської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 0687/101000014/2016 від 24 листопада 2016 року, якою її визнано винною у вчиненні порушень митних правил та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500,00 грн.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - ОСОБА_2, звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 серпня 2016 року громадянкою України ОСОБА_2 через пункт пропуску «Виступовичі-Нова Рудня» митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС в митному режимі «транзит» на митну територію України ввезено транспортний засіб «КІА OPIRUS», реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2.

Однак, у термін встановлений ст. 95 МК України позивач транспортний засіб за межі території України не вивезла, до митного органу не доставила.

28 вересня 2016 року головним державним інспектором відділу аналітично-пошукової роботи та взаємодії з митними органами іноземних держав управління боротьби з митними правопорушеннями Житомирської митниці ДФС Коротуном О.І. складено протокол про порушення митних правил № 0687/101000014/2016 відносно ОСОБА_2 про перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки транспортного засобу. В діях ОСОБА_2 є ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України.

29 вересня 2016 року Житомирською митницею ДФС супровідним листом було направлено позивачу вказаний протокол, в якому зазначено, що розгляд справи відбудеться 24 листопада 2016 року о 10:00 год.

24 листопада 2016 року відповідачем складено постанову про порушення митних правил № 0687/101000014/2016, якою позивача визнано винною у вчинені порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 МК України та на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн. Рішення було прийнято за відсутності позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, діяв на підставі, у спосіб та в межах наданих йому повноважень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Митним кодексом України (далі - МК України).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб.

Частиною 3 ст. 470 МК України регламентовано, що перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У ст.ст. 486, 488, 497, 498 МК України закріплено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у ст. 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв'язку з оскарженням.

Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

У провадженні у справах про порушення митних правил беруть участь: 1) особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил; 2) власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи); 3) представники осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та заінтересованих осіб (законні представники, представники, які діють на підставі довіреності, доручення); 4) захисники; 5) представники органів доходів і зборів; 6) свідки; 7) експерти; 8) перекладачі; 9) поняті.

Особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у п. 3 ст. 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно ст. 526 МК України передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що митним законодавством регламентовано чіткий та послідовний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, зокрема за ч. 3 ст. 470 МК України.

При цьому, наведені правові норми, закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі на участь у розгляді її справи, також містять й певні застереження, націлені на попередження зловживання особою такими правами та на забезпечення належної реалізації митними органами наданих їм повноважень.

Водночас, одним із зазначених застережень є можливість розгляду митним органом справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, якщо вона була попереджена належним чином про дату, час та місце розгляду її справи і станом на момент розгляду її справи від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що як було правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач перевищив встановлений ст. 95 МК України строк доставки транспортного засобу, про що складено відповідний протокол.

При цьому, ані в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження позивачем не спростовано наявності факту вчинення ним вказаного правопорушення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач запрошувалась митним органом для надання відповідних пояснень і мала достатньо часу реалізувати надані їй процесуальні права, зокрема право на захист. Однак, до митного органу не прибула.

Матеріали справи не містять доказів направлення позивачем до митного органу клопотання про відкладення розгляду справи про порушення митних правил на іншу дату.

Водночас, позивачем не надано належних і допустимих у розумінні ст. 70 КАС України доказів, які б підтверджували, що упродовж періоду з дати вчинення правопорушення, з урахуванням вихідних днів, до 24 листопада 2016 року вона з об'єктивних причин не могла прибути до митного органу.

При розгляді зазначеної справи колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини у справі, викладену в рішенні по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року, відповідно до якої рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність.

У контексті викладеного судова колегія зазначає, що матеріалами адміністративної справи про порушення митних правил підтверджується вжиття відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови всіх можливих та необхідних заходів для дотримання законодавчо визначеної процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Посилання апелянта на судову практику, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судові рішення, на які посилається апелянт, ухвалені за інших обставин справи, вони не мають жодного преюдиційного значення для вирішення даного спору і відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи згідно з Конституцією України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та інших нормативно-правових актів, і у відповідності до ст. 244-2 КАС України обов'язковими для судів є лише висновки Верховного Суду України.

Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким було повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, згідно зі ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України, ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Повний текст ухвали виготовлено 21 листопада 2017 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Ганечко О.М.