Справа № 320/4856/17
Суддя: Бахаєв І. М.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 16.11.2017
Справа № 320/4856/17
Провадження №2-а/320/207/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого: судді Бахаєва І.М.
за участю секретаря: Фурсовій Л.І.,
позивача ОСОБА_1
представника позивача - Застрожнікової К.С.,
представника відповідача Бердеги М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визначення незаконною відмову в призначенні пенсії та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з адміністративним позовом, в якому просить: визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, викладене у формі Повідомлення № 3700 від 22.06.2017 року, про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії; зобов`язати Мелітопольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, місцезнаходження: Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Івана Алексєєва, 2) призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, пенсію за віком (ЧАЕС) на підставі пункту п. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з часу його звернення до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення йому пенсії за віком (ЧАЕС), тобто з 20.06.2017 року.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.06.2017 року він, ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії відповідно до п. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Між тим, на підставі рішення Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оформленого повідомленням про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком від 22.06.2017 року за № 3700, йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком (ЧАЄС). Рішення про відмову в призначення йому пенсії мотивоване тим, що станом на дату звернення 20.06.2017 рік відсутні документи, які підтверджують період його участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС, а саме дані про населений пункт чи об`єкт зони відчуження, де проводились роботи з ліквідації. Позивач вважає, що така позиція відповідача є хибною та не узгоджується з приписами чинного законодавства України, яке регулює порядок нарахування та призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що визначити ОСОБА_1 право на пенсію із зменшенням пенсійного віку на 10 років не має можливості, так як в жодному наданому ним документі не зазначено населений пункт зони відчуження та кількість днів перебування в цій зоні, а саме за цими показниками визначається зменшення віку для призначення дострокової пенсії за віком. Таким чином, Мелітопольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не вбачає в своїх діях протиправності та неправомірності, так як діяло винятково на підставі діючого законодавства.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
З вимог ч.3 ст. 2 КАС України вбачається, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
- на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України,
- з використанням повноважень, з метою, з якою це повноваження надано,
- обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії),
- безсторонньо (неупереджено),
- добросовісно,
- розсудливо,
- з дотриманням принципу рівності перед законом запобігаючи несправедливій дискримінації,
- пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія),
- з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення,
- своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно з вимогами ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.
При судовому розгляді встановлені наступні обставини.
У період часу з 12.12.1985 року по 30.10.1987 рік ОСОБА_1 проходив військову службу у рядах Радянської армії. Починаючи з 16.05.1986 року по 26.07.1986 рік він приймав участь в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та працював у зоні відчуження станції Вільча по будівництву під`їзних шляхів до Чорнобильської АЕС, що підтверджується довідкою командира військової частини 26784 № 225 від 15.12.1992 року./а.с.10/
Відповідно до довідки командира військової часини НОМЕР_2 від 26.10.1987 року за № 42 ОСОБА_1 , дійсно приймав активну участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 16.05.1986 року по 26.07.1986 рік./а.с.11/
Відповідно до виписки з наказу командира військової частини НОМЕР_3 за № 43 від 22.07.1986 року «Про визначення часу та порядку виконання робіт особистим складом по відновленню ж. д. шляху № 42 до блоків 1, 2, 3 Чорнобильської АЕС» зазначено, що для ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у період з 23.06.1986 року по 25.06.1986 року з метою виконання робіт по відновленню 150 м. ж. д. шляху № 42, ведучого до блоків 1, 2, 3, наказано до виконання робіт допустити рядового ОСОБА_1 ./а.с.12/
Як слідує зі змісту запису у належному ОСОБА_1 військовому квитку серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 виконував службові обов`язки з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС з 16.05.1986 року по 26.07.1986 рік та зазначається про отриману ОСОБА_1 дозу випромінення./а.с.13/
Крім цього, факт виконання ОСОБА_1 службових обов`язків в районі Чорнобильської АЕС в період часу з 16.05.1986 року по 26.07.1986 рік підтверджується записами у карточці обліку доз радіоактивного випромінення, виданій на моє ОСОБА_1 /а.с.15/
03.08.1990 року Мелітопольським об`єднаним міським військовим комісаріатом ОСОБА_1 була видана довідка за № 1/16, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 дійсно приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та маю право на пільги та переваги, встановлені Постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПО № 325 від 31.03.1990 року. Вказано, що дана довідка дійсна до отримання посвідчення про пільги./а.с.14/
05.02.1993 року ОСОБА_1 було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії НОМЕР_5 (категорія 2), в якому зазначено, що пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом УРСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках. /а.с.16/
Таким чином, ОСОБА_1 було присвоєно статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Крім цього, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що з 16 травня 1986 року по 26 червня 1986 року перебував з ОСОБА_1 на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році. Їх військова частина знаходилась у зоні відчуження станції Вільча, де батальйон клав залізну дорогу, а вони його супроводжували. Він працював хіміком дозиметристом, а ОСОБА_1 працював водієм. Свідкові зараз призначена пенсія і він її отримує.
20.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії відповідно до п. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
На підставі рішення Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оформленого повідомленням про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком від 22.06.2017 року за № 3700, ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком (ЧАЄС) у зв`язку з тим, що станом на дату звернення 20.06.2017 рік відсутні документи, які підтверджують період участі ОСОБА_1 в ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС, а саме дані про населений пункт чи об`єкт зони відчуження, де проводились роботи з ліквідації./а.с.8/
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.
Таким чином, відповідач у справі - орган владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладені владні управлінські функції у сфері пенсійного забезпечення.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який також створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 указаного Закону для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів.
Відповідно до частини першої ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, мають право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років; які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - на 8 років; які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році - на 5 років.
Згідно із ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року, передбачено що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Відповідно до ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.
Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року №51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Вказаний Порядок регулює правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою Правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, передбачено що при призначенні (перерахунку) пенсії за віком надаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи, та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, форма якої затверджена постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року №122 або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
Такі документи, як довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження відповідно до статті 15 Закону є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Верховний Суд України у постановах від 21.11.2006 року, 04.09.2015 року (справи № 21-1048во06, № 690/23/15-а) висловив правовий висновок щодо застосування положень статті 55 Закону № 796-XII. Зокрема, вказав, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Надані позивачем документи підтверджують його право на зменшення пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки надання позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії з урахуванням наданих ним документів вказує на те, що він відпрацював і у зоні відчуження з 16 травня 1986 року по 26 червня 1986 року.
Аналізуючи зібрані у справі матеріали і докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визначення незаконною відмову в призначенні пенсії та зобов`язання вчинити певні дії законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.
Керуючись ч.1 ст.46 Конституції України, ст.ст.14,15,55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.ст. 2, 4, 5, 11, 17-19, 69-72, 87, 99, 122, 158, 159, 161, 162, 163 КАС України»,
ПОСТАНОВИВ:
Позов ОСОБА_1 до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визначення незаконною відмову в призначенні пенсії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та нечинною з моменту прийняття рішення Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії із зниженням пенсійного віку.
Зобов`язати Мелітопольське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, місцезнаходження: Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Івана Алексєєва, 2) призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, пенсію за віком (ЧАЕС) на підставі пункту п. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з часу його звернення до Мелітопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення йому пенсії за віком (ЧАЕС), тобто з 20.06.2017 року.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції у разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: І.М. БАХАЄВ