Справа № 234/8701/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Фоміна Ю.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року справа №234/8701/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., за участю секретаря судового засідання Святодух О.Б., представника відповідача ОСОБА_2, діючої за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 11 вересня 2017 року по справі № 234/8701/17 за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2017 року ОСОБА_3 (далі позивач, ОСОБА_3Ю.) звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (далі відповідач, УПСЗН Краматорської міської ради) про визнання протиправною відмову відповідача від 17 травня 2017 року за № 01-08/3763 у взятті на облік позивача як внутрішньо переміщену особу, зобовязано останнього видати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та зареєструвати позивача як внутрішньо переміщену особу (арк. справи 1-2).

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 11 вересня 2017 року адміністративний позов задоволений повністю, визнано протиправною відмову відповідача від 17 травня 2017 року за № 01-08/3763 у взятті на облік позивача як внутрішньо переміщену особу, зобовязано останнього видати довідку та зареєструвати позивача як внутрішньо переміщену особу (арк. справи 25-27).

Відповідач (далі - апелянт), не погодившись з постановою суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції та просив суд скасувати постанову суду першої інстанції, та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки у Переліку населених пунктів, зазначених в розпорядженні КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р (з останніми змінами) «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» с. Галицинівка, Маріїнського району Донецької області як район проведення антитерористичної операції не значиться, а тому у відповідача не має законних підстав для взяття на облік позивача як внутрішньо переміщену особу. Проте суд першої інстанції неправомірно замість вимог розпорядження КМУ № 1085-р приймає вимоги Порядку № 1275 (арк. справи 29-30).

Представник відповідача в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просила суд її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.

Позивач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином.

16 листопада 2017 року позивач надала письмові заперечення на апеляційну скаргу, в якому просила розглянути справу у її відсутність.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила, що ОСОБА_3 (паспорт серії ВК 672749 інн НОМЕР_1) 17.05.2017 року звернулась до відповідача з заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у звязку із вимушеною зміною постійного місця проживання із зазначенням обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, при цьому повідомленням відповідача від 17.05.2017 року №01-08/3763 позивачу відмовлено у взятті на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції відповідно до п.п.1 п.8 постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509 «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції» з посиланням на те, що населений пункт місця реєстрації не відноситься до Переліку населених пунктів, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (арк. справи 4, 5-8, 9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач на момент звернення за щомісячною допомогою має статус особи яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, дії відповідача щодо відмови в наданні щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання на підставі розпорядження КМУ № 1085 від 07.11.2015 року є неправомірними.

Колегія суддів вважає такий висновок правомірним, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 4 Закону № 1706-VII, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що статус внутрішньо переміщеної особи підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, (далі - грошова допомога) визначений Порядком № 505 (пункт 1).

Згідно пункту 2 Порядку № 505, (у редакції на час звернення з заявою про відновлення виплати допомоги), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Згідно до пункту 3 Порядку № 505, (у редакції на час звернення з заявою про відновлення виплати допомоги), грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сімю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сімї (далі - уповноважений представник сімї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сімї); для інвалідів - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сімї). Загальна сума допомоги на сімю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сімї та не може перевищувати 2400 гривень. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сімї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також предявляє довідки всіх членів сімї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Пункт 8 Порядку № 505 передбачає, що уповноважені органи, зокрема, протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сімї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні, про що надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сімю

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавством передбачено право позивача, як внутрішньо переміщеної особи яка стоїть на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення отримати грошову допомогу на себе та членів сімї, з дня звернення з заявою за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно.

Відповідно до п.6 Порядку № 505, (у редакції на час звернення з заявою про відновлення виплати допомоги), грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сімї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Згідно п.6 Порядку № 505 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2017 р. № 370), грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім'ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Отже, вищенаведеною нормою на час звернення позивача з заявою про відновлення виплати допомоги, встановлений вичерпний перелік підстав для відмови у її призначенні, зокрема, володіння будь-яким з членів родини житловим приміщенням розташованим в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Тобто, на час звернення позивача з заявою про виплату допомоги, наявність у власності житлового приміщення розташованого, зокрема, на території проведення антитерористичної операції, не є підставою для відмови у призначенні допомоги.

Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 7 жовтня 2014 року № 33/6/а визначено такі райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення: Донецька і Луганська області - з 07 квітня 2014 року; Харківська область - з 07 квітня 2014 року до 14 вересня 2014 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. До вказаного переліку включено с. Галицинівка Мар'їнського району Донецької області. Вказане розпорядження не скасовано та є чинним, з огляду на що колегія суддів не приймає посилання апелянта на те, що с. Галицинівка Мар'їнського району Донецької області, не входить до населеного пункту Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р.

Крім цього вірно прийнято до уваги судом першої інстанції посилання позивача на те, що вона змушена була покинути місце своєї реєстрації з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, оскільки вона надавала суду звіт від 23 січня 2017 року, який був опублікований для ЗМІ та широкого загалу, де зокрема зазначено: «У підконтрольних уряду районах за лініями відведення, але за межами виділених місць СММ зафіксувала 2 самохідні артилерійські гармати (2С9 «Нона», 120 мм) поблизу м. Покровськ (колишня назва Красноармійськ, 55 км на північний захід від Донецька) і 3 самохідні артилерійські гармати (2С9) біля с. Галицинівка (29 км на північний захід від Донецька).

Отже у даному випадку колегія суддів вважає, що позивач документально підтвердила обставини, що стали підставою для залишення нею місця своєї реєстрації з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту. До того ж, як вбачається з матеріалів справи позивач знаходилась на обліку по вагітності у жіночій консультації у м. Словянську (арк. справи 10).

Таким чином, колегія суддів вважає протиправною відмову відповідача про взяття на облік позивача як внутрішньо переміщену особу, та погоджується з висновком суду першої інстанції про зобовязання відповідача видати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та зареєструвати позивача як внутрішньо переміщену особу з підстав, встановлених судами першої та апеляційної інстанції, що відповідно до вимог статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 11 вересня 2017 року по справі № 234/8701/17 - залишити без задоволення.

Постанову Краматорського міського суду Донецької області від 11 вересня 2017 року по справі № 234/8701/17 - залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини ухвали прийнято в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 16 листопада 2017 року.

Повний текст ухвали виготовлено 21 листопада 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_4

ОСОБА_5