Справа № 392/1278/17
Суддя: Кратко Д. М.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 392/1278/17
Провадження № 2-а/392/106/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., із участю секретаря судового засідання Жельман О.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Маловисківського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання дій незаконними та зобов»язання вчинити дії в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо призначення пенсії у 2014 році із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік;

- зобов»язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії у зв»язку із втратою годувальника в розмірі, обчисленому відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії у 2014 році та становитимуть 2370,53 грн., починаючи з 01 квітня 2017 року та виплачувати в подальшому у цьому розмірі.

Під час судового розгляду 21 листопада 2017 року позивачем було змінено позовні вимоги, а саме лише в частині 2 (другої) позовної вимоги, що було з»ясовано під час поставлення представнику позивача додаткових запитань судом, 1 (першу) позовну вимогу викладену в позовній заяві, що надійшла до суду 22 серпня 2017 року позивач та його представник просили задовольнити, у зв»язку із чим, крім визнання протиправними дії відповідача щодо призначення пенсії у 2014 році із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік, позивач просив суд:

- зобов»язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії у зв»язку із втратою годувальника в розмірі, обчисленому відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії у 2014 році становитимуть 2700,98 грн. (2370,53 + 2752,95 + 2979,46/3 = 2700,98 грн.), починаючи з 01 квітня 2017 року по 01 жовтня 2017 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з вересня 2014 року вона перебуває на обліку в Маловисківському об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України Кіровоградської області та отримує пенсію у зв»язку із втратою годувальника. 07 лютого 2017 року вона звернулась до відповідача з інформаційним запитом щодо порядку здійснення нарахування пенсії у зв»язку із втратою годувальника, а також проханням вказати помісячний розмір нарахування їй пенсії за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року та надати розрахунок здійснення таких виплат.

Листом від 08 лютого 2017 року відповідачем їй було повідомлено, що при призначенні їй пенсії розміру пенсії у зв»язку з втратою годувальника взято розрахунок із застосуванням середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік.

В подальшому 22 березня 2017 року позивач знову звернулася до відповідача із заявою та просила здійснити обчислення розміру пенсії у зв»язку з втратою годувальника із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2011, 2012, 2013 роки.

Проте, 05 квітня 2017 року позивач одержала від відповідача відповідь на її заяву від 22 березня 2017 року, в якій відповідачем було повідомлено позивачу проте, що пенсія їй виплачується згідно вимог діючого законодавства України.

Вказані дії відповідача позивач вважає такими, що порушують його права на пенсійне забезпечення, у зв»язку із чим позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом, з урахуванням заяви про доповнення та уточненням позовних вимог (а.с. 3-5, 47-49).

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали пред»явлений позов з урахуванням доповнень та просили його задовольнити, з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, з тих підстав, що позов є безпідставним та необґрунтованим, надавши письмові заперечення (а.с.32-34, 44-45, 54).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб»єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Так, відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин (частини 1 статті 6 КАС України).

З наведених вище норм законодавства випливає, що особа на власний розсуд визначає, чи порушені її права рішеннями, дією або бездіяльністю суб»єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки особи у сфері публічно-правових відносин, створюючи певні негативні праві (юридичні) наслідки для такої особи.

Таким чином у розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб»єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Згідно з вищевказаними нормами права задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб»єкта владних повноважень.

Надаючи правову оцінку доказам досліджених судом та наданими сторонами, суд виходить із наступного.

Померлий чоловік позивача ОСОБА_4 перебував на обліку у Маловисківському об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України Кіровоградської області, як пенсіонер одержував пенсію на пільгових умовах з 19 квітня 2001 року та продовжував працювати до 15 листопада 2006 року, що було визнано особами, що беруть участь в розгляді справи та підтверджується матеріалами пенсійної справи 9а.с. 31).

26 березня 2011 року громадянин ОСОБА_4 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с. 37).

З 02 вересня 2014 року позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у Маловисківському об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України Кіровоградської області і якій спочатку була призначена пенсія за віком, а в подальшому 24 вересня 2014 року пенсія у зв»язку з втратою годувальника, що підтверджується матеріалами пенсійної справи (а.с. 9, 23-31).

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що 07 лютого 2017 року позивач звернулась до відповідача із запитом щодо порядку здійснення нарахування пенсії у зв»язку із втратою годувальника, а також з проханням вказати помісячний розмір нарахування їй пенсії за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року та надати розрахунок здійснення таких виплат. Листом від 08 лютого 2017 року відповідачем їй було повідомлено, що при призначенні їй пенсії розміру пенсії у зв»язку з втратою годувальника взято розрахунок із застосуванням середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузях економіки України за 2007 рік. В подальшому 22 березня 2017 року позивач знову звернулася до відповідача із заявою здійснити обчислення розміру пенсії у зв»язку з втратою годувальника із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2011, 2012, 2013 роки. Проте 05 квітня 2017 року позивач одержала від відповідача відповідь на її заяву від 22 березня 2017 року, в якій відповідачем було повідомлено позивачу проте, що пенсія їй виплачується згідно вимог діючого законодавства України (а.с. 10-13).

Під час судового розгляду представником відповідача було визнано ту обставину, що позивачу при призначення їй пенсії у зв»язку із втратою годувальника був взятий показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік, з тих підстав, що останні страхові внески чоловіком позивача були сплачені саме у 2006 році, хоча помер він у 2011 році, а враховуючи ту обставину, що позивач перейшла на вид пенсії чоловіка, тому на думку представника відповідача дії його довірителя є правомірними.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України № 1058 від 09 липня 2003 року «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» (в редакції станом на 24 вересня 2014 року, дату подання заяви про призначення позивачу іншого виду пенсії, з пенсії за віком пенсії на пенсію у зв»язку із втратою годувальника), далі за текстом Закон України № 1058 від 09 липня 2003 року право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають право громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону та інші особи, передбачені цим законом.

Згідно з пункту 3 частини 1 статті 9 Закон України № 1058 від 09 липня 2003 року за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається пенсія у зв"язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 9 Закону України № 1058 від 09 липня 2003 року передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов"язаного з роботою, інвалідності з дитинства), пенсія у зв"язку з втратою годувальника.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» № 327 від 23 квітня 2012 року пенсії, призначені (перераховані) до 2008 року із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2005-2006 роки відповідно до Законів України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування і Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей) та із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2003-2006 роки відповідно до Закону України Про наукову і науково-технічну діяльність, перераховуються із застосуванням показників відповідно середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік.

Разом із тим, згідно статті 40 Закон України № 1058 від 09 липня 2003 року заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для

обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої

сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз + Кз + Кз + ... + Кз ); 1 2 3 n К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Суд вважає, що враховуючи ту обставину, що годувальник позивача помер у 2011 році, а пенсія позивачу, у зв»язку із втратою годувальника призначалася у 2014 році, тому відповідач повинен був при призначенні такого виду пенсії керуватися вимогами статті 40 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» (в редакції станом на 24 вересня 2014 року), із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2011-2013 роки, а саме за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії у 2014 році, тобто вимогами закону, а не приписами абзацу 1 частини 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» № 327 від 23 квітня 2012 року, оскільки закон має вищу юридичну силу.

Таким чином дії відповідача є протиправними щодо призначення пенсії у 2014 році позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік.

Згідно пункту 2.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій) особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна предявити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Відповідно до пункту 4.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій) (в редакції станом на 29 березня 2017 року) орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Пунктом 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій) серед іншого передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів.

Тобто діючим законодавством України регламентовано повноваження органів ПФУ перевіряти подані заявниками відповідні, що обумовлено необхідністю забезпечення її обєктивного розгляду та дотримання принципів, регламентованих статтею 7 Закону України № 1058-IV від 09 липня 2003 року «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», зокрема щодо державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом, гласності, прозорості та доступності діяльності Пенсійного фонду.

Однак, те, що представник відповідача зазначає суду, що відповідачем, як державною устаною рішення за заявою позивача про перерахунок пенсії не приймалось, а лише була надана відповідь листом, свідчить лише про грубе порушенняя пенсійного законодавства саме відповідачем.

Крім того, це спростовується зокрема заявою позивача з посиланням на приписи частини 2 статті 40 Закону України № 1058 від 09 липня 2003 року (яка регулює порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії (а.с. 12) і те, що уповноважені особи пенсійного фонду не роз»яснили позивачу, як громадянину України можливість подати заяву про здійснення перерахунку, встановленої форми, не може бути перешкодою для громадянина України реалізувати своє право на належне та гідне пенсійне забезпечення, оскільки звертаючись до державної установи позивач це зробила у тій формі, в якій вона вважає доцільним це зробити, а в подальшому в судовому порядку оскаржувати такі дії.

Суд вважає, що сам зміст листа на таку заяву позивача, свідчить проте, що позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії, у завуальований спосіб (а.с. 13).

Крім того, суду зазначає, що одержавши позовну заяву, позивач не був позбавлений можливості самостійно відновити порушене право позивача, якщо вважав, що воно дійсно було порушене, зважаючи на підставу позову та зміст позовних вимог.

Суд також зазначає, що доводи представника відповідача проте, що пенсійні права позивача відновлені з 01 жотвня 2017 року, у зв»язку із змінами у пенсійному законодавстві України, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить здійснити перерахунок та виплату пенсії у зв»язку із втратою годувальника в розмірі, обчисленому відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії у 2014 році, за період саме починаючи з 01 квітня 2017 року по 01 жовтня 2017 року, тобто коли права позивача були порушені.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 162 КАС України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову, суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб'єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов'язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

У випадку, коли ж суб'єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

З наведених вище підстав, суд, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме без визначення судом чітко визначеної грошової суми про яку просить позивач 2700,98 грн., як показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2011-2013 роки, а саме за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії у 2014 році, оскільки її визначення не належить до компетенції суду, а є виключно повноваженнями відповідача, що необхідно визначати згідно положень статті 40 Закону України № 1058 від 09 липня 2003 року.

01 січня 2017 року відповідно до пункту 18 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI органи пенсійного фонду України звільнені від сплати судового збору.

Відповідно до положень статті 3 КАС України суб'єкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що відповідач є суб'єктом владних повноважень у розумінні статті 3 КАС України, суд за результатами розгляду справи вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 94 КАС України .

Звільнення органів Пенсійного фонду України від сплати судового збору не звільняє від відшкодування понесених позивачем судових витрат, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень.

Тому, з відповідача на користь позивач підлягають стягненню судові витрати за подачу позову в розмірі 640,00 грн..

На підставі викладеного, керуючись статтями 17, 18, 70, 71, 158 163, 167 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Маловисківського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо застосування показника середньої заробітної плати за 2007 рік, який враховувався при призначенні пенсії ОСОБА_1.

Зобов»язати Маловисківське об»єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області здійснити обчислення, нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії у зв»язку із втратою годувальника за період з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року включно, відповідно до вимог статті 40 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» (в редакції станом на 24 вересня 2014 року), із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2011-2013 роки, а саме за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії у 2014 році.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маловисківського об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (; місце знаходження: 26200, Кіровоградська область, м. Мала Виска, вул. Центральна, буд. 62) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.).

Постанова суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду, апеляційної скарги через Маловисківський районний суд Кіровоградської області, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Д.М. Кратко

Повний текст постанови складений 24 листопада 2017 року.