Справа № 2а-15/10
Суддя: Крикливий В. В.
Дата ухвалення: 2010-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 2а-15/10
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2010 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Крикливого В.В.

при секретарі Клімовій С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Виконкому Комсомольської міської ради про визнання бездіяльності незаконною та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

В лютому 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення незаконною, зобовязати відповідача починаючи з січня 2007 р. здійснити перерахунок призначеної їй державної допомоги по догляду за дитиною до рівня прожитого мінімуму для працездатних осіб, що діяв на момент нарахування, забезпечити виплату недоплаченої допомоги по догляду за дитиною за період з січня 2007 р. по грудень 2008 р. в сумі 12022,43 грн. та зобовязати відповідача в подальшому нараховувати допомогу у розмірі прожиткового мінімуму на момент нарахування даної допомоги.

Заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги, обґрунтовуються посиланням на порушення відповідачем вимог ст.43 ЗУ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням відповідно до положень якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі у розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого Законом в даному випадку ЗУ Про державний бюджет України на 2007 рік, ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік» з наведенням механізму проведеного розрахунку (а.с.4,5).

Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи сторони до суду не зявились, направили письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Від представника відповідача на адресу суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких останній вважає, що твердження позивача на обґрунтування заявленого позову є наслідком невірного тлумачення нею норм законодавства, які регулюють порядок призначення державної допомоги. Відповідно до положень ст.5 ЗУ Про державну допомогу сімям з дітьми, органами, що призначають та здійснюють виплату державної допомоги сім'ям з дітьми, є органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків, і керуються в своїй діяльності положеннями ЗУ Про державну допомогу сімям з дітьми та ЗУ Про державний бюджет з дотриманням порядку призначення допомоги, як він визначений Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджених Постановою КМУ № 256 від 04 березня 2002 року. Через необґрунтованість позову, в його задоволенні просить відмовити повністю.

Дослідивши надані сторонами на обґрунтування заявлених вимог і заперечень докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Розпорядженням Управління праці та соціального захисту населення виконкому Комсомольської міської ради № 2556 від 20 березня 2007 року позивачці було призначено разову допомогу при народженні дитини в розмірі 425 грн. щомісячно, а також допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Наводячи мотиви предявленого позову, та посилаючись на те, що зазначена допомога надається застрахованим особам і призначена їй у розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством для працездатних застрахованих осіб, ОСОБА_1 просить провести перерахунок призначеної допомоги відповідно до положень ст. 43 ЗУ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням в звязку із так званим «страховим випадком» - її перебуванням у відпустці в звязку із народженням та догляду за дитиною.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Як вбачається із змісту ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, представник відповідача, пославшись на положення ст.95 Конституції України, відповідно до положень якої будь-які видатки Держави на загальносуспільні потреби, розмір і їх цільове призначення визначаються виключно ЗУ «Про державний бюджет України на відповідний рік» , зазначив, що застосування положень ст.43 ЗУ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» в даному випадку є неприпустимим, оскільки виплати по соціальному страхуванню мають інше цільове призначення, проводяться з інших фінансових джерел, і віднесені за Законом до обовязку Фонду, а не Управління соціального захисту населення, крім того, до спірних правовідносин відповідач просить застосувати положення ч.1 ст.100 КАС України.

Вирішуючи справу відповідно до спрямованості завдання адміністративного судочинства та специфіки предмету судового розгляду, з огляду на критерії, зазначені в ч.3 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного:

Позивач звернулась до суду за захистом порушеного права права на отримання допомоги по догляду за дитиною в розмірі, який за її посиланням має бути розрахований в порядку та розмірі, передбаченому ст.43 ЗУ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням. Доводячи суду поважність причини пропущення строку звернення до суду, ОСОБА_1 послалась на ту обставину, що після народження сина основна її увага була прикута до дитини, до того ж вона є юридично необізнаною особою, спірне питання намагалась вирішити позасудовим порядком, і до суду звернулась одразу після того, як отримала від Управління мотивовану відповідь.

Відповідно до положень ч.1 ст. 99 КАСУ для звернення до суду за захистом порушеного права встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення. Враховуючи мотиви, які наводить позивач в заяві на відновлення пропущеного строку, і які по своїй суті не спростовуються відповідачем, суд вважає їх підставою, достатньою для визнання причини пропущення строку звернення до суду поважною та розгляду адміністративної справи в порядку, встановленому КАСУ.

Визначаючи характер спірних правовідносин та правову норму, яку належить до них застосувати, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого Закону з точки зору його відповідності Конституції України і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію України як акт прямої дії.

Відповідно до ч.2 ст.95 Конституції України виключно ЗУ Про державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ст.15 ЗУ Про державну допомогу сімя з дітьми в редакції, що діяла на момент народження дитини, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до абзацу 3 ч.2 ст. 56 Закону України Про державний бюджет на 2007 рік на 2007 рік допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку встановлена у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Між тим, пунктом 14 ст.71 ЗУ Про державний бюджет на 2007 рік було зупинено дію ст.15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми».

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 року, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст.66, пп.7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст.ст. 98, 101, 103, 111 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік ( справи про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 14 ст.71 Закону України Про державний бюджет на 2007 рік, яким зупинено дію статей 12, 15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми, відповідно до положень яких визначалась одноразова допомога при народженні дитини та допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Цим же рішенням було визнано таким, що не відповідає Конституції України абзац третій частини другої ст.56 ЗУ Про державний бюджет на 2007 рік щодо встановлення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що визначається, як різниця між 50% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного Закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Аналізуючи доводи, наведені позивачем на обґрунтування вимоги що протиправності дій відповідача при нарахуванні та призначені допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, суд зазначає наступне:

З дати ухвалення рішення Конституційним Судом України про визнання неконституційними п.14 ст.71 ЗУ Про державний бюджет на 2007 рік Управління праці та соціального захисту населення виконкому Комсомольської міської ради Полтавської області повинно було діяти у відповідності до ст.15 ЗУ Про державну допомогу сімям з дітьми та призначити позивачеві допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, а не у розмірі 130 грн.64 коп.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приймаючи рішення про призначення позивачеві допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130 грн.64 коп., відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому вимога позивача про визнання такого рішення протиправним є обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що, починаючи з 09.07.2007 року відповідач повинен був призначити та виплатити позивачеві допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, тому вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині зобовязання Управління праці та соціального захисту населення провести перерахунок та після його проведення виплатити різницю в отриманій та перерахованій допомозі по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки саме такий порядок (призначення та наступна виплата) передбачений чинним законодавством України і він не дотриманий відповідачем. Вимога позивачки про нарахування допомоги на майбутнє в подальшому є необґрунтованою, оскільки завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, тому суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в задоволенні цієї частини позивних вимог.

Застосовуючи до спірних правовідносин, що виникли між сторонами у 2007 році, положення ЗУ Про державну допомогу сімям з дітьми, а не положення ЗУ Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, як на тому наполягає позивач, суд, враховуючи завдання адміністративного судочинства та приймаючи до уваги характер правовідносин, які є предметом розгляду суду, вважає що такий спосіб захисту порушеного права відповідатиме принципу диспозитивності адміністративного судочинства.

Вмотивовуючи рішення стосовно іншої частини заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, суд наголошує про наступне:

Відповідно до ст. 12 Розділу ІІ ЗУ Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 грн. З 01 січня 2008 року допомога надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Згідно ст.1 ЗУ Про державну допомогу сімям з дітьми порядок призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється КМУ.

Відповідно до Положення про Міністерство праці та соціальної політики України, затвердженого Постановою КМУ від 02.11.2006 р. № 1543, Міністерство праці та соціальної політики України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення, соціального обслуговування населення, та, згідно ст. 22 Бюджетного кодексу України головним розпорядником бюджетних коштів. Відповідно до п/п 8 п.8 зазначеного Положення міністр приймає рішення про розподіл бюджетних коштів, головним розпорядником яких є Мінпраці України, з чого слід дійти висновку про те, що законодавством чітко визначено розпорядника бюджетних коштів та врегульовані правовідносини щодо виплат, передбачених ЗУ Про державну соціальну допомогу сімям з дітьми.

Призначивши позивачу допомогу в порядку та розмірі, як вони визначені ст.15 ЗУ Про державну соціальну допомогу сімям з дітьми, відповідач діяв в межах та у спосіб, що передбачені ст.ст. 6,95 Конституції України, з урахуванням цільового призначення бюджетних коштів, тобто здійснення платежів відповідно до бюджетного призначення.

Аналізуючи також положення п.23 розділу П ЗУ Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України (в т.ч. ЗУ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", яка є чинною на момент розгляду справи і регламентує порядок призначення державної допомоги по догляду за дитиною), суд не вбачає невідповідності оскаржуваної позивачем бездіяльності відповідача її вимогам, з огляду на що приходить до висновку про відсутність обставин, якими обґрунтовано предявлений позов в частині вимоги про проведення перерахунку призначеної допомоги протягом 2008 року.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.100, ст.ст.159,160 КАС України, суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк звернення до адміністративного суду.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Управління праці та соціального захисту населення виконкому Комсомольської міської ради Полтавської області про призначення ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 130 грн.64 коп.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Комсомольської міської ради Полтавської області призначити та виплатити ОСОБА_1 за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, встановленому ст. 15 ЗУ "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" в редакції, яка діяла станом на 09.07.2007 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення.

Суддя: підпис ОСОБА_3

З оригіналом вірно:

Суддя: В.В. Крикливий