Справа № П/811/1858/17
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2017-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2017 року Справа № П/811/1858/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді -Сагуна А.В.;

за участю секретаря судового засідання - Гуріної І.С.;

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання відмови і відповіді протиправними, а також зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (в подальшому - ОСОБА_1 або позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (в подальшому - ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області або відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області (вих. № М-10718/0-7956/0/6-17 від 21.06.2017 ) у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 1,22 га, для ведення особистого селянського господарства, на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області;

- визнати протиправною відповідь ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області (вих. № М-14385/0-10710/0/6-17 від 08.08.2017) за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 1,22 га, для ведення особистого селянського господарства, на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області;

- зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області видати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,22 га для ведення особистого селянського господарства, на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

Також, позивач просить зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області подати звіт про виконання рішення суду у строк один місяць з дня набрання чинності постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі за цим позовом і в разі задоволення судом позову.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідач неодноразово відмовляв у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної для ведення особистого селянського господарства, на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, не наводячи жодної обставини, визначеної ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, як підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Представник відповідача надав до суду заперечення, в якому просив в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи це тим, що позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством (а.с. 70-74).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 41).

Свідок, ОСОБА_3, зазначив, що він з його дружиною (позивачем) неодноразово звертались до відповідача стосовно надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою, проте їй з формальних підстав постійно відмовляли.

Заслухавши позивача, його представника та свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що листом ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області від 06.01.2017 №М-21114/0-33/0/6-17 позивача повідомлено щодо розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 1,7400 га. для ведення особистого селянського господарства, нa території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області та рекомендовано повторно звернутись із заявою про надання дозволу (а.с. 45).

25.05.2017 ОСОБА_1 звернулась до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 1,22 га, для ведення особистого селянського господарства, нa території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (а.с. 10).

До заяви були долучені документи, згідно додатку (а.с.10).

Листом від 21.06.2017 № М-10718/0-7956/0/6-17 повідомлено позивача про відсутність підстав для надання дозволу на розробку проекту землеустрою у зв'язку з тим, що відсутня інформація щодо використання права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та відсутня інформація стосовно позиції органу місцевого самоврядування у питанні розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності (а.с. 20).

11.07.2017 ОСОБА_1 звернулась до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 1,22 га, для ведення особистого селянського господарства нa території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (а.с. 14).

До заяви були долучені документи, згідно додатку (а.с.14-19).

Листом від 08.08.2017 № М-14385/0-10710/0/6-17 повідомлено позивача про відсутність підстав для надання дозволу на розробку проекту землеустрою у зв'язку з тим, що з метою раціонального використання земельних ділянок, Головним управлінням сформовано перелік земельних ділянок із зазначенням площі, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території Кіровоградської області (а.с. 21).

Ст. 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.14 Конституції України та ст.373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Ст. 3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Так, ч. 1, 2, п. "а" ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

П. "в" ч. 3 ст.116 Земельного кодексу України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2.0 гектара.

Ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма кореспондується із положеннями ч.3 ст.123 Земельного кодексу України.

Із аналізу вищезазначених положень слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Разом із тим, як вбачається із матеріалів справи, підставою для первісної відмови відповідачем у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,22 га, для ведення особистого селянського господарства, нa території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, є відсутня інформація щодо використання права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та відсутня інформація стосовно позиції органу місцевого самоврядування у питанні розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

З огляду на викладене, відмовляючи у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,22 га, відповідач не зазначив жодної підстави, встановленої ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.

Судом досліджено матеріали, які подавались позивачем двічі разом з заявами. Так при повторному зверненні, позивачем було надано: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копію паспорта і ідентифікаційного номеру, інформація з Миколаївської сільської ради, інформація з Держгеокадастру щодо використання права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення ОСГ (а.с. 14-19).

Таким чином, позивач, при зверненні до відповідача з заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, подав всі необхідні документи, передбачені нормами Земельного кодексу України.

Крім того, у своєму другому листі відповідач взагалі не конкретизує підставу для відмови у задоволенні заяви позивача, а лише інформує про наявність переліку земельних ділянок, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації. При цьому, відповідач посилається на Закон України "Про охорону земель". Проте, вказаним законом не наділено відповідача повноваженнями здійснювати розроблення таких переліків земельних ділянок.

Така підстава для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, як включення/не включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок, які можливо передати в межах норм безоплатної приватизації на території Кіровоградської області, Земельним кодексом або іншим законом не передбачена.

Відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, що не передбачені законодавством, тому суд визнає такі відмови протиправними.

Пунктом 9 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15, визначено, що Держгеокадастр в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів Мінагрополітики видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання. Підпунктом 11 пункту 11 наведеного вище Положення передбачено, що начальник Головного управління, зокрема, підписує накази Головного управління.

З огляду на викладене, чинним законодавством України передбачена єдина форма рішення, що приймається територіальними органами Держгеокадастру, за результатами розгляду заяв про надання земельних ділянок, - це наказ.

Відмова відповідача, оформлена ним у формі листа не є рішенням суб'єкта владних повноважень, а тому у позовній вимозі про визнання протиправною відповіді ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області (вих. № М-14385/0-10710/0/6-17 від 08.08.2017) за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 1,22 га, для ведення особистого селянського господарства, на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Оскільки заява позивача від 11.07.2017 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою розглянута з порушенням норм Земельного кодексу України, а тому для повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області (вих. М-14385/0-10710/0/6-17 від 08.08.2017 р.) у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 1,22 га, для ведення особистого селянського господарства, на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області видати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,22 га для ведення особистого селянського господарства, на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, то суд вважає, що ці вимоги є похідними від вимог про визнання протиправними відмов відповідача у наданні таких дозволів, тому також підлягає задоволенню.

Так, згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, у відповідності до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі відсутності у суб'єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов'язання судом суб'єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження.

До того ж, запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб'єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов'язаний відновити порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", зазначив, що "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Повноваження суду при вирішенні адміністративної справи визначені ст. 162 КАС України, відповідно до п. 2 ч. 1 якої у разі задоволення адміністративного позову суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, проте відповідний спосіб захисту має бути законним та відповідати певній нормі права.

В даному випадку суд вважає, що правильним способом захисту порушених прав позивача є зобов'язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Суд зазначає, що покладення такого обов'язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта та зобов'язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов'язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Позивач правомірно очікував на розгляд його заяв від 25.05.2017, а також від 11.07.2017 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою в порядку черговості, та отримав позитивні відмови на свої заяви.

Так, в абз.10 п.9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. №3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

До того ж, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Крім того, суд звертає увагу на те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Саме такою є правова позиція Верховного Суду України, викладена 07.06.2016 у справі №820/3507/15.

У зв'язку з викладеним, враховуючи встановлення в судовому засіданні порушення прав позивача під час розгляду його заяв, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача видати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,22 га для ведення особистого селянського господарства, на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно ч.1 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту п.4 ч.1 ст.163 КАС України встановлено, що постанова суду складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням, у тому числі встановленого судом строку для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Відтак, зважаючи на те, що постанова суду зобов'язує відповідача - суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії, суд вважає за необхідне встановити відповідачу строк подання звіту про виконання постанови - 30 днів з дня набрання законної сили постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі № П/811/1858/17.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України суд присуджує на користь позивача всі здійснені документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 94, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області (вих. № М-10718/0-7956/0/6-17 від 21.06.2017 р.) у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 1,22 га, для ведення особистого селянського господарства, на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

Визнати протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області (вих. М-14385/0-10710/0/6-17 від 08.08.2017 р.) у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 1,22 га, для ведення особистого селянського господарства, на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області видати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,22 га для ведення особистого селянського господарства, на території Миколаївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області подати суду звіт про виконання рішення суду у строк - 30 днів з дня набрання законної сили постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі № П/811/1858/17.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у розмірі 640 грн. (шістсот сорок грн).

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі відкладення складання постанови в повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, -протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанову складено у повному обсязі 22.11.2017.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду А.В. Сагун