Справа № 821/1547/17
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1547/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Козлової Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № та № від 21.09.2017 р.,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі по тексту - позивач) звернулась до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі по тексту - відповідач або ГУ ДФС у Херсонській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень № та № від 21.09.2017 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 31 липня 2017 року Головним управлінням ДФС у Херсонській області проведено камеральну перевірку з питань повноти та своєчасності сплати до бюджету єдиного податку фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1) за період з 22.11.2016 по 30.01.2017 р. За результатами перевірки складено акт від 31.07.2017 № 1624/2122-13-02 та прийнято податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 21.09.2017 № про нарахування штрафної санкції по єдиному податку в сумі 500 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 21.09.2017 № про нарахування штрафної санкції по єдиному податку в сумі 29 144, 63 грн.

Вказані податкові повідомлення - рішення позивач вважає неправомірними, оскільки позивачем подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 3 квартали 2016 року (вх. № , подана 07.11.2016) у якій допущено технічну помилку. Технічна помилка полягала в тому, що у рядку 13 Розділу 5 Декларації помилково не перенесено суму нарахованого податкового зобов'язання по єдиному податку за попередній звітний (податковий) період (значення рядка 12 декларації попереднього звітного періоду).

30 січня 2017 року позивачем подано уточнюючу податкову декларацію за 3 квартали 2016 року.

На думку позивача, при проведені перевірки податковим органом враховано лише показники податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 3 квартали 2016 року.

Крім того позивач вказав, що акт камеральної перевірки ним не отримано.

Також позивач вказав, що контролюючим органом йому нараховано штрафні санкції по єдиному податку. На його думку, погашення податкового боргу відбувається тільки у разі фактичної сплати грошових коштів. При цьому, зменшення податкового боргу відбувалось на підставі уточнюючої декларації по єдиному податку за 3 квартали 2016 року, тобто ФОП ОСОБА_3 не здійснював сплату податку по єдиному податку грошовими коштами.

На підставі вказаного просить скасувати податкові повідомлення - рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач надав до суду заперечення, які обґрунтовано тим, що ГУ ДФС у Херсонській області проведено камеральну перевірку картки особового рахунку ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності сплати до бюджету єдиного податку з 22.11.2016 по 30.01.2017, про що складено акт, який отриманий позивачем 28.08.17. За результатами перевірки сформоване податкове повідомлення - рішення від 21.09.17, яке направлено поштою та отримано платником 10.10.17.

Перевіркою встановлено, що згідно з автоматизованою інформаційною системою "Податковий блок" ФОП ОСОБА_3 у порушення вимог п. 295.3 ст. 295 ПКУ несвоєчасно сплачено єдиний податок.

Згідно наданої податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за III квартал 2016 року № від 07.11.16, сума єдиного податку, яка підлягає нарахування та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду становить 184002,77 грн. Термін сплати грошового зобов'язання по податковій декларації 19.11.16, але станом на 19.11.16 в ІКП обліковується податковий борг у сумі 150723,13 грн. (розрахунок штрафних санкцій до акту перевірки від 31.07.2017 №1624/21-22-13-02).

Відповідач вказав, що у зв'язку з тим, що податкове зобов'язання з єдиного податку, самостійно визначене позивачам не сплачено протягом строків, визначених ПКУ платник притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 10 та 20 відсотків.

На підставі вказаного вважає, що податкові повідомлення - рішення прийнято правомірно.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечення підтримав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача та проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства України, суд дійшов до наступного: ОСОБА_3 зареєстрована фізичною особою - підприємцем 11.08.2010 р. На податковий облік в Херсонській ОДПІ ГУ ДСС у Херсонській області взято 12.08.2010 р. ФОП ОСОБА_3 є платником єдиного податку 3 групи зі ставкою податку 5% від доходу.

Судом встановлено, що посадовою особою Херсонською ОДПІ управління ДФС у Херсонській області проведено камеральну перевірку картки особового рахунку фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) з питання дотримання встановлених чинним законодавством граничних строків сплати узгоджених податкових зобов'язань з єдиного податку за період з 22.11.2016 р. по 30.01.2017 р. за результатами якої складено акт від 31.07.2017 р. № 1624/2122-1302. Перевіркою встановлено несвоєчасність сплати єдиного податку у сумі 150 723, 15 грн. за період з 22.11.2016 р. 30.01.2017 р.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно п.76.1 ст. 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення - рішення від 21.09.2017 р. № , яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 % суми у сумі 29144 грн. 63 коп. з єдиного податку з фізичних осіб та № , яким позивача зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 % суми у сумі 500 грн. 00 коп. з єдиного податку з фізичних осіб.

В матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яким підтверджено надіслання позивачу податкових повідомлень - рішень.

Отже, суд не погоджується з доводами позивача про неотримання ним податкових повідомлень - рішень.

Відповідно до пп. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Податковий обов'язок є безумовним та виникає у платника за кожним податком та збором (п.п. 36.2, 36.3 ст. 36 ПКУ).

07 листопада 2016 року позивачем подано подано декларацію платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за 3 квартал 2016 року № 160008711 від 07.11.2016 р.

30 січня 2017 року ФОП ОСОБА_3 подано уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи - підприємця за 3 квартал 2016 року № . Уточнюючою декларацією позивач усунув технічну помилку, а саме, у рядок 13 розділу 5 перенесено суму нарахованого податкового зобов'язання по єдиному податку за попередній звітній (податковий) період (значення рядка 12 декларації попереднього звітного періоду).

Пунктом 49.2 статті 49 Податкового Кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового Кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал п.294.1 ст. 294 ПК України).

Відповідно до п. 295.3 ст. 295 ПК України, платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

При цьому п. 50.1 ст. 50 ПК України встановлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідальність за виправлення (уточнення) інформації податкових декларацій в частині зміни розміру податкових зобов'язань наступає тільки в разі подання уточнюючої податкової декларації в зв'язку з виявленням факту заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів.

Підпунктом 36.5 ст.36 ПКУ передбачено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Статтею 126 ПКУ передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Суд зазначає, що специфіка нарахування штрафної санкції полягає в тому, що вона нараховується контролюючим органом вже на погашену суму податкового боргу. Таким чином, при поданні уточнюючої декларації, якою зменшується податкове зобов'язання з певного податку, відсутній об'єкт застосування штрафної санкції, передбаченої ст. 126 Податкового Кодексу України, оскільки подання уточнюючої декларації зі зменшення податковим зобов'язанням не є сплатою узгодженої суми податкового зобов'язання, у той час як нарахування штрафної санкції залежить від суми погашеного податкового боргу та кількості днів затримки сплати узгодженої суми податкового зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України по справі К/800/15016/17.

На підставі вказаного суд приходить до висновку про протиправність прийнятих податкових повідомлень - рішень № та № від 21.09.2017 р.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення від 21.09.2017 р. № , № .

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області () судові витрати зі сплати судового збору у сумі 640 грн., шляхом безспірного списання коштів органами казначейської служби України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 20 листопада 2017 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 8.3.12