Справа № 285/3945/17
Суддя: Савицька Л. Й.
Дата ухвалення: 2017-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 285/3945/17
провадження в справі 2-а/0285/562/17
ПОСТАНОВА
Іменем України
24 листопада 2017 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючої судді Савицької Л.Й., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Житомирський обласний військовий комісаріат, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу,
ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2017 року позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправним і скасувати пункт 3 рішення Міністерства оборони України (далі Міноборони) про відмову йому в призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи з 30.11.2016 року, внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 18.08.2017 року № 87 (далі Протокол №87), а також зобов`язати Міноборони нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням йому інвалідності ІІ групи, внаслідок зазначених вище підстав, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 30.11.2016 року та подати звіт про виконання постанови суду.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період з 11.05.1972 року по 21.01.1998 року проходив військову службу в ЗСУ. В той же час, в період з 05.05.1986 року по 24.06.1986 року він виконував обов`язки військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі в/ч НОМЕР_1 , внаслідок чого 17.08.1999 року йому було встановлено спочатку ІІІ групу інвалідності, а з 30.11.2016 року ІІ групу інвалідності, довічно.
15.06.2017 року позивач звернувся, через Новоград-Волинський ОМВК Житомирської області, до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням з 30.11.2016 року ІІ групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, на що Протоколом №87 йому було повідомлено про відсутність права на виплату вказаної допомоги.
ОСОБА_1 вважає таку відмову протиправною, оскільки вона порушує норми Конституції України та Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей».
10.11.2017 року відкрито скорочене провадження у справі та роз`яснено відповідачу право подати заперечення на позов.

23.11.2017 року на адресу суду від Житомирського ОВК Міноборони надійшло заперечення на позов, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з його безпідставністю, оскільки рішення комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги та компенсаційних сум, стосовно відмови у такій виплаті ОСОБА_1 є правомірним, оскільки останній був звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, деяких інших осіб» від 03.11.2006 року № 328-V, яким запроваджено таку виплату, а інвалідність встановлена до 01.01.2014 року, до набуття нової редакції ст. 16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 11.05.1972 року по 21.01.1998 року проходив службу у ЗСУ, під час якої в період з 05.05.1986 року по 24.06.1986 року, в складі в/ч НОМЕР_1 , виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, внаслідок чого відповідно до довідки №657/7 від 16.07.1997 року після проведення медичного огляду ВЛК 1120 ОВГ отримав діагноз: гіпертонічна хвороба І стадії, хронічний гастрит, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Тому, наказом командуючого північним ОТК №039_ПМ від 22.10.1997 року був звільнений в запас, за станом здоров`я.
Таким чином,17.08.1999 року Житомирською обласною МСЕК №1 позивачу первинно було присвоєно ІІІ групу інвалідності, з вказаних вище підстав, яку під час огляду від 10.10.2002 року було встановлено повторно. Проте, відповідно до довідки № 528971 від 15.12.2016 року ОСОБА_2 з 30.11.2016 року було присвоєно ІІ групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням військових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, на підтвердження чого позивач отримав безстрокове посвідчення 16.12.2016 року.
Тому, 15.06.2017 року позивач, через Новоград-Волинський ОМВК Житомирської області, звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням з 30.11.2016 року ІІ групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, за результатами розгляду якої, Протоколом №87 від 18.08.2017 року ОСОБА_1 повідомлено про відсутність права на виплату вказаної допомоги.
Спірні правовідносини між сторонами по даній справі, щодо порядку та підстав призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у разі інвалідності військовослужбовців, як складової їх соціального захисту, регулюються правовими нормами Закону України від 20 грудня 1991 року N 2011-XII "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон N 2011-XII), що були чинні на день виникнення таких відносин.
За змістом статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Така одноразова грошова допомога, відповідно до п. 4 ч. 2 вказаної статті, призначається і виплачується також у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.
За приписами ч.6 ст.16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з відповідним Порядком.
Згідно п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975 (далі - Порядок ), яка набрала чинності 24.01.2014 р., днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Підпунктом 1 пункту 6 Порядку визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Відповідно до п.8 Порядку, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Судом встановлено, що вперше позивачу встановлено третю групу інвалідності з 17.08.1999 року, одноразову грошову допомогу не отримував (в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про протилежне). Друга група інвалідності встановлена позивачу з 30.11.2016 року.
За таких обставин, дія вищенаведеного Порядку №975 поширюється на позивача, оскільки інвалідність ІІ групи було встановлено позивачу 30.11.2016 року під час повторного огляду, а постанова Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р., якою затверджено Порядок, набрала чинності з 24.01.2014 р.
Вказана постанова не містить жодних обмежень щодо неможливості застосування Порядку до осіб, які отримали первину інвалідність до 24.01.14 року.
Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові від 10.03.2015 року по справі №21-563-а-14, у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги. Відповідно до ст. 244-2 КАС України висновку щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Суд зазначає, що подання позивачем до Новоград-Волинського ОМВК заяви про нарахування і виплату йому грошової допомоги, у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи, та доданих до неї документів повністю узгоджується із вимогами п.11 Порядку №975.
За приписами абзацу 2 п.13 Порядку №975 Міноборони, як Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону №2011-XII право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 року (справа N 21-446а14) та від 21.04.2015 року (справа N 21-183а13), та, згідно зі статтею 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Матеріалами справи підтверджено, що захворювання позивача пов`язані із виконанням ним обов`язків військової служби під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивач як військовослужбовець, яким отримав захворювання під час проходження служби в період з 05.05.1986 року по 24.06.1986 року, виконуючи задачі по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України №2011-XII, в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №975.
Таким чином, протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 18.08.2017 року №87 було порушено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, яка гарантована Законом №2011-ХІІ, яке підлягає відновленню, а відтак вимога про визнання протиправним та скасування пункту 3 рішення Міністерства оборони України, про відмову йому в призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи з 30.11.2016 року, внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оформленого Протоколом №57, підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу спірну одноразову грошову допомогу, суд зазначає на наступне.
Відповідно до пункту 12 Порядку №975, здійснюється Міністерством оборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Пунктом 13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. З наведеного випливає, що отримавши заяву відповідач зобов`язаний був прийняти рішення, яке є підставою для виплати коштів уповноваженим органом. У даному випадку, таким органом є третя особа по справі.
Приймаючи до уваги, що Міністерством оборони України не прийнято відповідне рішення та з огляду на обсяг компетенції останнього, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача здійснити нарахування і виплату одноразової грошової допомоги.
При цьому, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, які належать до його компетенції не є привласненням судом собі таких повноважень і функцій відповідача, оскільки, суд не вирішує в цьому разі питання про надання певного статусу, не призначає допомогу у певному розмірі, а лише зобов`язує державний орган вчинити дії у спосіб, на підставі та в межах повноважень, визначених законодавством.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням йому інвалідності ІІ групи внаслідок зазначених підстав, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, підлягають частковому задоволенню.
Оскільки позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, відповідач зобов`язаний прийняти таке рішення.
Відповідно до вимог частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у поєднанні із частиною другою статті 11 цього Кодексу, суд вважає, що порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зобов`язання Міністерства оборони України розглянути питання та прийняти відповідне рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по інвалідності II групи, внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
Разом з тим суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимоги про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання постанови суду, оскільки позивачем не надано доказів можливості ухилення Міністерства оборони України від виконання рішення суду.
Позивач, як інвалід ІІ групи, звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому понесені судові витрати компенсуються за рахунок Державного бюджету України відповідно до положень ч.5 ст. 94 КАС України.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 9, 23, 24, 122, 158-160, 185 Кодексу адміністративного судочинства України, - суд
ПОСТАНОВИВ :
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним і скасувати пункт 3 рішення Міністерства оборони України, про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням йому інвалідності ІІ групи з 30.11.2016 року, внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 18.08.2017 року № 87.
Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому інвалідності ІІ групи, внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 30.11.2016 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана протягом десяти днів. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.
Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Й.Савицька