Справа № 813/538/17
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

з питань закриття провадження у справі

21 листопада 2017 року Справа № 813/538/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання відповідача про закриття провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправною бездіяльність, зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати поважними причини пропуску строку заявлення вимог до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ»;

- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» визнати ОСОБА_3 кредитором АТ «Банк «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та внести суму заборгованості до реєстру ацептованих вимог кредиторів.

Представником відповідача через канцелярію суду подано, підтримане в судовому засіданні, клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання мотивоване тим, що даний спір не є публічно-правовим, а тому такий не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Покликаючись на норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 №2343-XII, вказав, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюються юрисдикція адміністративних судів.

Представник позивача в судовому засіданні щодо задоволення клопотання про закриття провадження у справі заперечив. Зазначив, що оскільки Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виконують управлінські владні функції, визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI, у тому числі по виконанню дій із забезпечення виведення банку з ринку та організації виплат відшкодувань за вкладами, то спори, що виникають у цих правовідносинах є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила. Свого відношення до клопотання про закриття провадження у справі не висловила.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши клопотання та дослідивши письмові докази на його обґрунтування, встановив наступне.

Підстави закриття провадження у справі встановлені статтею 157 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 далі - КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Предметом розгляду у даній адміністративній справі є протиправна, на думку позивача, бездіяльність відповідача щодо не включення ОСОБА_3 до реєстру вимог кредиторів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України).

Аналіз вказаних правових норм дає підстави дійти висновку, що КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

А тому, при визначенні судової юрисдикції справи суду необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, а також предмета спірних правовідносин.

Судом встановлено, що Постановою НБУ № 898 від 17.12.2015, відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «ОСОБА_4 та Кредит».

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 230 від 18.12.2015 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «ОСОБА_4 та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку» відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк «ОСОБА_4 та Кредит» строком з 18.12.2015 по 17.12.2017.

Питання неплатоспроможності та/або ліквідації банків вирішуються в порядку, визначеному Законами України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 №2121 та «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року №4452-VI (далі Закон №4452-VI).

Системний аналіз положень Закону №4452-VI дає підстави для висновку, що в даному випадку ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку у звязку із відмінним правовим регулюванням, відрізняється від процедури, передбаченої Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 №2343-XII (далі Закон №2343-XII). Зокрема, згідно зі статтею 7 Закону №2343-XII порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин в частині задоволення кредиторських вимог Закону №2343-XII є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство в господарському суді.

Натомість, у даному випадку ліквідація банку здійснюється на підставі Постанови Правління Національного банку України в рамках Закону №4452-VI, яким, в свою чергу, не передбачено порушення справи про банкрутство в господарському суді. Тому положення Закону №2343-XII не можуть бути застосованими до даних правовідносин.

Окрім того, суд враховує, що правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банка-боржника. Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в них виникають відповідні права та обов'язки. Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання, відповідно до норм Закону №4452-VI, вирішує виключно Фонд.

Отже, правовідносини між Фондом та вкладниками не породжують прав та обов'язків для банку. Юридичний факт неплатоспроможності банку у даній категорії справ є лише підставою для виникнення правовідносин.

Таким чином, обсяг та зміст конкретних обставин цієї справи та їх нормативне регулювання дають підстави вважати, що спричиняють публічно-правовий спір, пов'язаний зі здійсненням владних управлінських функцій, що підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для закриття провадження у справі, а тому у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 157, 160, 165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте заперечення на неї можуть бути викладені в апеляційній скарзі на постанову суду.

Суддя Хома О.П.