Справа № 623/1595/17
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2017-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 р. Справа № 623/1595/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Лях О.П. , Старосуда М.І.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04.09.2017р. по справі № 623/1595/17

за позовом ОСОБА_1

до Ізюмського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про визнання дій протиправними, зобовязання зарахувати до пільгового стажу періоди роботи, та призначення пенсії за віком на пільгових умовах,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з адміністративним позовом до Ізюмського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років неправомірними та зобовязати відповідача зарахувати до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років періоди роботи з 17.05.2001 року по 31.08.2015 року на посаді Завідуючої відділенням медичного коледжу та призначити пенсію за вислугу років, згідно зі ст. 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту виникнення права на пенсію, тобто з 10.03.2017 року.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04.09.2017 року по справі № 623/1595/17 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач не скористався своїм правом на подання заперечень на апеляційну скаргу, надав заяву про слухання справи у його відсутність.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до відомостей, які містяться в трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 пропрацювала на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років 14 років 8 місяців і 23 дні. Посада завідуючого відділенням медичного коледжу не входить до переліку для спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2017 року позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою про призначення пенсії за вислугу років.

Рішенням відповідача за № 13 від 06.04.2017 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у звязку з відсутністю спеціального стажу роботи, мотивуючи відмову тим, що період роботи стаж працівника освіти складає 14 років 8 місяців і 23 дні і тільки він дає право на пенсію за вислугу років.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся із позовом до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з вказаним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що робота за сумісництвом не забезпечує зайнятість працівника протягом повного робочого дня, а тому не може зараховуватись до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З копії паспорта, картки № 1252 фізичної особи платника податків та трудової книжки, вбачається, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і/н НОМЕР_1, є пенсіонером та з 17.05.2001 року по 31.08.2015 року працювала на посаді завідуючої фельдшерсько-акушерським відділенням Комунального закладу Ізюмський медичний коледж (а.с. 5-9).

Зі змісту копій витягів Комунального закладу охорони здоровя Ізюмський медичний коледж вбачається, що позивачу, викладачу за сумісництвом, надано педнавантаження на 2001/2002; 2002/2003; 2003/2004; 2004/2005; 2005/2006; 2006/2007; 2007/2008; 2008/2009; 2009/2010; 2010/2011; 2011/2012; 2012/2013; 2013/2014; 2014/2015 навчальні роки в кількості 480 годин + 240 годин з погодинною оплатою праці (а.с. 11-24).

У відповідності до довідок про заробітну плату для обчислення пенсії зазначені суми заробітної плати з розшифруванням за 2001-2015 роки та вказано, що на всі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок) (а.с. 25-27).

З виписок з наказу директора Ізюмського медичного коледжу вбачається, що була проведена атестація педагогічних працівників медичних коледжів та ОСОБА_1 відповідає займаній посаді (а.с. 60-63).

Рішенням ізюмського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 13 від 06.04.2017 року вбачається, що 10.03.2017 року позивач звертався до відповідача з заявою про включення до стажу роботи в якості завідуючої відділенням Ізюмського медичного коледжу всього періоду її роботи на даній посаді на день призначення пенсії та перерахувати її розмір, на що отримала відмову (а.с. 10).

Але при призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідачем не було взято до уваги, що в період з 17.05.2001 року по 31.08.2015 року вона працювала по сумісництву на посаді завідуючої відділенням Комунального закладу Ізюмський медичний коледж, чим порушено законні права та інтереси відповідача.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

У відповідності до розділу 1 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року, зазначено, що робота на посаді викладача у Вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів акредитації зараховується до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 року № 245 передбачено, що робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час.

Як підтверджено матеріалами справи, в період перебування на посаді Завідуючої відділенням Ізюмського медичного коледжу ОСОБА_1 працювала за сумісництвом на посаді викладача у період з 17.05.2001 року по 31.08.2015 року з обсягом роботи 720 годин на навчальний рік (480 годин + 240 годин з погодинною оплатою праці), що складає повну ставку викладача.

Крім того, ст. 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення», передбачено, що право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів (далі іменуються підприємства та організації, якщо не обумовлено інше), - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Так, згідно зі ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка ішла робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Спеціальний стаж це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов'язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Отже, колегія суддів звертає увагу на те, що у зазначених нормативно-правових актах відсутнє застереження щодо призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти виключно з урахуванням стажу за основним місцем роботи, таке право надається і гарантується особі за виконання специфічної роботи без обмеження у праві виконання її на умовах сумісництва, що в даному випадку підтверджується доказами щодо виконання мною роботи за посадою викладача за сумісництвом протягом періоду з 17.05.2001 року по 31.08.2015 року з педнавантаженням 720 годин на навчальних рік.

Колегія суддів бере до уваги, що згідно вимог ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та вважає, що позивачем було доведено необхідність включення до стажу роботи на посаді завідуючої відділенням КП Ізюмський медичний коледж періоду часу з 17.05.2001 року по 31.08.2015 року 14 років 08 місяців 23 дні, оскільки судом було встановлено, що позивач в цей період, займаючи вказану посаду, виконував роботу з перенавантаженням 720 годин на навчальний рік та відповідно до наявності будь якої роботи за сумісництвом і набував право на пільговий стаж за основним місцем роботи.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню та стаж роботи за період з 17.05.2001 року по 31.08.2015 року на посаді Завідуючої відділенням Ізюмського медичного коледжу належить зарахуванню до спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова в частині відмови в задоволенні позову через порушення судом першої інстанції норм матеріального права підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04.09.2017р. по справі № 623/1595/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Ізюмського обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними, зобовязання зарахувати до пільгового стажу періоди роботи, та призначення пенсії за віком на пільгових умовах - задовльнити.

Зобов'язати Ізюмське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає парво на призначення пенсії за вислугу років, період роботи з 17.05.2001 року по 31.08.2015 року на посаді Завідуючої відділенням Ізюмського медичного коледжу, призначити пенсію за вислугу років, згідно до ст. 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та нарахувати і виплатити суми пенсії з моменту виникнення права на пенсію, тобто з 10.03.2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст постанови виготовлений 20.11.2017 р.