Справа № 803/741/17
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10023/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Богаченка С. І.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Болюк Н. В.,

представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1,

представника Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2017 року у справі № 803/741/17 за адміністративним позовом ОСОБА_3 Бабаєвича до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про закінчення виконавчого провадження від 14 листопада 2016 року № 49891467; визнати протиправною бездіяльність Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини щодо нездійснення координації роботи, повязаної з виконанням рішення Європейського суду з прав людини від 16 листопада 2015 року у справі «ОСОБА_5 проти України та 572 інші заяви» в частині невиконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2012 року у справі № 2а-4916/10/0308; визнати протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо нездійснення контролю за виконанням рішення Європейського суду з прав людини від 16 листопада 2015 року у справі «ОСОБА_5 проти України та 572 інші заяви» в частині невиконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2012 року у справі № 2а-4916/10/0308; зобов'язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України здійснити заходи спрямовані на здійснення контролю, а Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини - щодо координування виконання рішення Європейського суду з прав людини від 16 листопада 2016 року у справі «ОСОБА_5 проти України та 572 інші заяви» в частині невиконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2012 року у справі № 2а-4916/10/0308.

В обґрунтування позовних вимог посилається на невиконання в повному обсязі рішення Європейського суду з прав людини від 16 листопада 2015 року у справі «ОСОБА_5 проти України та 572 інші заяви», оскільки в частині виконання рішення національних судів здійснено виплату йому заборгованості у розмірі 41112,83 грн, однак підлягало до сплати 75578,55 грн, що свідчить про протиправність оскарженої постанови про закінчення виконавчого провадження та бездіяльність відповідачів.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини подали апеляційні скарги на неї.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позивних вимог відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на виконання рішень національних судів, визначених рішенням Європейського Суду з прав людини в повному обсязі.

Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини просив скасувати постанову суду першої інстанції, позовну заяву щодо визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження залишити без розгляду, в решті позовних вимог відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на пропуск позивачем строку звернення до суду щодо оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження. Також, посилається на те, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що ним вжито всіх заходів щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини.

Представники відповідачів в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційних скарг та просили їх задовольнити, посилаючись на викладені в них доводи.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідачів, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 листопада 2015 року Європейським судом з прав людини прийнято рішення у справі «ОСОБА_5 проти України та 572 інші заяви», яким зобов'язано державу Україну упродовж трьох місяців виконати рішення національних органів, ухвалені на користь заявників та виплатити по 1000 євро кожному із заявників, наведених у додатку як відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових та інших витрат.

Згідно з додатком до вищезазначеного рішення Європейського суду з прав людини, зокрема, за заявою ОСОБА_3 підлягають виконанню постанова Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2011 року в справі № 2а-6825/11/0308 та постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2012 року в справі № 2а-4916/10/0308.

Відповідно до виконавчих листів, виданих на виконання вищевказаних судових рішень, Управлінням Пенсійного фонду України в м.Луцьку Волинської області була нарахована позивачу доплата у розмірі 75578,55 грн, однак така не була виплачена у звязку з відсутністю коштів.

20 січня 2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 було розглянуто службову записку в.о. Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини від 04 січня 2016 року № 704/12.0.1-48-16 про виконання рішення Європейського суду з прав людини від 19 листопада 2015 року № 64511/12 та було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного документа.

Платіжними дорученнями Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 734 та від 07 листопада 2016 року № 4318 позивачу було перераховано кошти в розмірі 29786,20 грн. (еквівалент 1000 Євро) та виплачена заборгованість за рішенням національного суду в розмірі 41112,83 грн відповідно.

14 листопада 2016 року на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 5 статті 8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 49891467.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що відповідачами не надано відповідних доказів в підтвердження здійснення ними контролю та координації роботи, повязаної з виконанням рішення Європейського суду з прав людини.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Порядок виконання рішення Європейського суду з прав людини, яке набуло статусу остаточного, визначається Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 9 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення Європейського суду з прав людини підлягають виконанню державною виконавчою службою відповідно до цього Закону, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Згідно з статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського Суду з прав людини (далі Рішення) є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з абзацом 9 частини першої статті 1 цього Закону виконання рішення Європейського суду включає в себе: а) виплату стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру; б) вжиття заходів загального характеру.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва: а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз'ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів; б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва.

Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті "б" цієї частини, відкриває виконавче провадження.

Порядок виплати стягувачеві відшкодування передбачений статтею 8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Згідно з цією нормою виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні.

У разі порушення строку, зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення.

Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті "б" частини першої статті 7 цього Закону.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України. Порядок збереження коштів на депозитному рахунку державної виконавчої служби визначається Законом України "Про виконавче провадження".

Підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Положення про Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2006 року № 784, основними завданнями Уповноваженої особи є, зокрема, координація роботи, пов'язаної з підготовкою матеріалів для розгляду справ у Суді та виконанням його рішень, співпраця з цією метою з іншими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Згідно з підпунктом 7-1 пункту 5 цього ж Положення Уповноважена особа відповідно до покладених на неї завдань координує виконання рішень Суду, які є тлумаченням норм Конвенції та її невідємною частиною, містять норми права та підлягають застосуванню в порядку виконання міжнародних договорів.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини першої та другої статті 11 цього Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини шостої статті 83 Закону України "Про виконавче провадження" контроль за законністю виконавчого провадження здійснюють Міністерство юстиції України через Департамент державної виконавчої служби.

Наказом Міністерства юстиції України від 23 вересня 2013 року № 1989/5 затверджено Порядок взаємодії Державної виконавчої служби України та Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини під час забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та виконання рішень Європейського суду з прав людини.

Цей Порядок регламентує питання взаємодії Державної виконавчої служби України та Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини (далі - Секретаріат) щодо збору необхідних документів та інформації під час розгляду Європейським судом з прав людини заяв зі скаргами на невиконання рішень судів, вжиття заходів щодо їх термінового виконання та заходів з виконання рішень Європейського суду.

Так, положеннями вказаного Порядку визначено, що у разі постановлення Європейським судом з прав людини рішення, відповідно до якого держава зобов'язана виконати рішення національного суду, Секретаріат протягом десяти днів після розміщення на сайті Європейського суду з прав людини тексту остаточного рішення в справі проти України передає Державній виконавчій службі України автентичний переклад відповідного рішення Європейського суду з прав людини.

У разі невиконання рішення національного суду на дату постановлення рішення Європейським судом з прав людини Державна виконавча служба України протягом місяця з дати отримання автентичного перекладу рішення Європейського суду з прав людини організовує перевірку стану виконання рішення національного суду, вживає заходів щодо його виконання, при неможливості виконання рішення без зміни порядку та способу його виконання повідомляє Секретаріат з подальшим вжиттям заходів, передбачених пунктами 10, 11 та 12 цього Порядку.

Якщо рішення суду не виконано, його виконання знаходиться на постійному контролі Державної виконавчої служби України до повного виконання рішення національного суду. Щомісяця до 7 числа наступного за звітним періодом місяця Державна виконавча служба України подає Секретаріату інформацію про стан виконання такого рішення суду.

Якщо рішенням Європейського суду з прав людини передбачається вжиття додаткових заходів індивідуального характеру шляхом виконання рішення національного суду, Секретаріат надає Державній виконавчій службі України практичну допомогу та роз'яснення щодо виконання.

У разі необхідності Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини може ініціювати проведення перевірки дій чи бездіяльності посадових осіб Державної виконавчої служби України, якщо такі дії чи бездіяльність впливають на забезпечення представництва держави у Європейському суді та виконання рішення Європейського суду з прав людини. Про результати перевірки керівництво Державної виконавчої служби України повідомляє Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини протягом трьох днів після її проведення.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що чинним законодавством відповідачам надано достатньо правових засобів та інститутів для виконання покладених на них обов'язків зі здійснення контролю, координації роботи, повязаної з виконанням рішень Європейського суду з прав людини.

Як видно з матеріалів справи, у звязку з перерахуванням позивачу платіжними дорученнями Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 734 та від 07 листопада 2016 року № 4318 грошових коштів у розмірі 29786,2 грн (еквівалент 1000 євро) та 41112,83 грн старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 14 листопада 2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Однак, рішення Європейського суду з прав людини від 19 листопада 2015 року № 64511/12 в частині виконання рішення національного суду, а саме постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2012 року у справі № 2а-4916/10/0308 щодо виплати позивачу заборгованості у сумі 34465,72 грн залишилось невиконаним.

При цьому, суд зазначає, що Департаментом державної виконавчої служби не було надано суду будь-яких документів, що свідчили б про здійснення ним контролю за належним виконанням рішення Європейського суду з прав людини від 19 листопада 2015 року № 64511/12.

Щодо здійснення Урядовим уповноваженим у справах Європейського суду з прав людини координації роботи, повязаної з виконанням рішення Європейського суду з прав людини від 19 листопада 2015 року № 64511/12, слід зазначити, що Урядовий уповноважений звертався до Департаменту державної виконавчої служби України з службовою запискою від №704/12.0.1-48-16 щодо вжиття заходів для виконання рішення Європейського суду у справі «ОСОБА_5 проти України та 572 інші заяви» щодо ОСОБА_3, на підставі якої було відкрито виконавче провадження; звертався з листом до позивача щодо необхідності подання до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України документів, необхідних для виконання рішення Європейського суду з прав людини; 08 квітня 2016 року Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини звернувся до Пенсійного фонду України, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України листом за № 326-6/12.0-1/29-16, в якому просив повідомити про хід виконання рішення Європейського суду у справі «ОСОБА_5 проти України та 572 інші заяви» щодо Європейського суду та заходи вжиті на його виконання.

Разом з тим, суд зазначає, що Урядовим уповноваженим у справах Європейського суду з прав людини не було вжито всіх передбачених законодавством заходів, необхідних для виконання покладених на нього обов'язків щодо координації роботи, повязаної з виконанням рішень Європейського суду з прав людини.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що висновки старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4, викладені у постанові про закінчення виконавчого провадження від 14 листопада 2016 року № 4989146 у зв'язку із його фактичним виконанням, є необґрунтованими та передчасними, а бездіяльність відповідачів щодо нездійснення контролю та координації роботи, повязаної з виконанням рішення Європейського суду з прав людини від 16 листопада 2015 року - протиправною, що свідчить про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому, доводи Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини щодо пропуску позивачем десятиденного строку звернення до суду з позовною вимогою про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 14 листопада 2016 року № 49891467 не заслуговують на увагу, оскільки строк звернення до суду слід обчислювати з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод та інтересів, натомість докази отримання позивачем копії такої постанови чи відомостей щодо неї в матеріалах справи відсутні.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2017 року у справі № 803/741/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8

Повний текст судового рішення виготовлено 21 листопада 2017 року.