Справа № 219/5238/17
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дубовик Р.Є.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року справа №219/5238/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., при секретареві судового засідання Борисові А.А., за участю представника позивача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 вересня 2017 року в справі № 219/5238/17 за позовом ОСОБА_5 до Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_6 про встановлення відсутності повноважень у секретаря Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області на посвідчення заповіту,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом, в якому просила встановити відсутність у секретаря Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області ОСОБА_7 повноважень на посвідчення 13 листопада 2013 року заповіту.

Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 вересня 2017 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не правильно застосовано положення Законів України «Про місцеве самоврядування» та «Про нотаріат», які регулюють делегування органам місцевого самоврядування повноважень щодо вчинення нотаріальних дій, зокрема щодо посвідчення заповітів. Апелянт наголошує, що такі повноваження чинним на момент прийняття рішення № 5/32-234 законодавствам були делеговані виконавчому комітету Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області, а не безпосередньо самій раді.

За таких обставин апелянт наголошує, що рішення про уповноваження ОСОБА_7 на вчинення нотаріальних дій суперечить чинному на момент його прийняття законодавству. Тобто у вказаної особи були відсутні повноваження щодо посвідчення заповіту 13 листопада 2013 року.

Представник позивача та третя особа в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги, просили задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач до апеляційного суду не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Представник третьої особи проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області від 23.01.2009 № 5/32-234 уповноважено ОСОБА_7, секретаря сільської ради, вчиняти нотаріальні дії в межах чинного законодавства.

Рішенням Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області від 09.11.2010 № 6/1-3 обрано секретарем Міньківської сільської ради ОСОБА_7, депутата Міньківської сільської ради 6 скликання по виборчому одномандатному округу № 7 та надано їй повноваження секретаря виконкому Міньківської сільської ради.

Згідно з рішенням 1 сесії 7 скликання Соледарської міської ради від 25.12.2016 № 7/1-10 Соледарська міська рада є правонаступником активів і пасивів, майна, прав та обовязків Міньківської сільської ради Бахмутського району Донецької області з дня набуття повноважень Соледарською міською радою, обраною міською обєднаною територіальною громадою.

13 листопада 2013 року секретарем Міньківської сільської ради ОСОБА_7 посвідчено заповіт від імені ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 та зареєстровано у реєстрі за № 92.

ОСОБА_8 помер 25 лютого 2016 року.

ОСОБА_5 (далі позивач) є дочкою померлого ОСОБА_8 Вважаючи, що рішення Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області від 23.01.2009 № 5/32-234 прийнято із порушенням чинного на час його прийняття законодавства та, як наслідок, у ОСОБА_7 не було повноважень на вчинення нотаріальних дій, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлюється Законом України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-ХІІ (далі Закон № 3425-ХІІ).

Відповідно до ст. 1 Закону № 3425-ХІІ нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Статтею 37 Закону № 3425-ХІІ передбачено, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені посадові особи відповідного органу місцевого самоврядування, у тому числі посвідчують заповіти (крім секретних).

Згідно з п. 1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5, нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР) визначено, що виконавчі органи рад органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами. Зазначеною статтею також регламентовано, що делеговані повноваження повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом, а також повноваження органів місцевого самоврядування, які передаються відповідним місцевим державним адміністраціям за рішенням районних, обласних рад. Окрім цього за нормами цієї статті посадова особа місцевого самоврядування особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до частин 1-2 Закону № 280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. При цьому, розділом ІІ Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключні повноваження надані лише сільським, селищним, міським радам, у виконавчих комітетів таких рад виключні повноваження відсутні.

За приписами ч. 3 ст. 12 Закону № 280/97-ВР сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Згідно з підпунктом 5 п. «б» ст. 38 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, реєстрація актів громадянського стану (за винятком виконавчих органів міських (крім міст обласного значення) рад).

Аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку, що ОСОБА_7 як посадову особу Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області рішенням № 5/32-234 від 23.01.2009 уповноважено вчиняти нотаріальні дії в межах законодавства України. Наведене рішення підписано головою Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області, який водночас очолює виконавчий комітет цієї ради. Посилання апелянта щодо необхідності прийняття такого рішення саме виконавчим комітетом цієї ради колегія суддів спростовує за необґрунтованістю.

Враховуючи правовий статус виконавчих органів відповідних рад, суд апеляційної інстанції погоджує викладений в оскаржуваній постанові висновок щодо наявності в секретаря Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області ОСОБА_7 повноважень на посвідчення заповіту 13 листопада 2013 року.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на юрисдикцію спірних правовідносин.

Частинами першою та другою ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спори фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за виключенням спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю.

Проте відповідно до позовних вимог предмет спору стосується фактичної наявності у субєкта владних повноважень, а саме у його посадової особи, компетенції на реалізацію делегованих повноважень.

Розглядаючи спірні правовідносини неприпустимим є обмежуватися виміром статусу відповідача та фактом вчинення ним певних дій. Необхідно зясувати характер і правову природу дій, спрямованих на реалізацію субєктом владних повноважень своєї компетенції, які правовідносини спричинили ці дії, якої вони форми, значення, яка їх юридична сила, чи обовязкові вони, чи настає відповідальність за невиконання і яка саме.

Залежно від напряму, завдань, характеру і виду діяльності, яка має чи може здійснюватися, орган державної влади, органи місцевого самоврядування, органи управління на законодавчому рівні наділяються відповідними повноваженнями, компетенцією, правами і обовязками та функціями. Обсяг і зміст повноважень, завдання, правові можливості можуть бути різними. При цьому має значення, що не кожна дія субєкта владних повноважень є чи може бути такою, що вчиняється (здійснюється) з використанням владних управлінських прав та, як наслідок, призводити до виникнення правовідносин, спір щодо яких вирішується судом адміністративної юрисдикції. Владною управлінською дією (діяльністю) має чи може визнаватися щонайменше та, яка встановлена законодавством, входить до кола повноважень (компетенції, функціональних обовязків) субєкта владних повноважень, містить в собі ознаки веління, обовязковості, ззовні проявляється (виражається) у встановлених законом формах, забезпечується виконанням із застосуванням державного примусу.

Враховуючи, що спірним у справі є наявність у особи повноважень на вчинення нотаріальних дій та правову природу цих дій, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дану справу не може бути розглянуто в порядку адміністративного судочинства, оскільки спірне питання належить до компетенції цивільного суду.

Частиною першою ст. 203 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції розглянуто справу із порушенням норм процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 94, 157, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 вересня 2017 року в справі № 219/5238/17 за позовом ОСОБА_5 до Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_6 про встановлення відсутності повноважень у секретаря Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області на посвідчення заповіту задовольнити частково.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 вересня 2017 року в справі № 219/5238/17 скасувати.

Провадження в адміністративній справі № 219/5238/17 за позовом ОСОБА_5 до Соледарської міської ради Бахмутського району Донецької області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_6 про встановлення відсутності повноважень у секретаря Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області на посвідчення заповіту закрити.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 22 листопада 2017 року. Повний текст ухвали складений 23 листопада 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після виготовлення повного тексту.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_9

ОСОБА_10