Справа № 804/6429/17
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2017-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2017 р. Справа № 804/6429/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши у місті Дніпрі в письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Заводського районного відділу у м. Камянське Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, з позовними вимогами:
- вважати дії Дніпровського районного відділу Головного управління ДМС у Дніпропетровській області щодо не оформлення паспорту неповнолітній ОСОБА_2 у формі паспортної книжечки протиправними;
- зобовязати Заводський районний відділ у м. Камянське Головного управління ДМС у Дніпропетровській області оформити та видати бланк паспорту ОСОБА_2 у формі паспортної книжечки, що не містить безконтактного електронного носія, з проставленою відміткою місця проживання;
- зобовязати Заводський районний відділ у м. Камянське Головного управління ДМС у Дніпропетровській області вести облік щодо ОСОБА_2 за раніше встановленими формами - за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без використання любого цифрового ідентифікатора особи (у т.ч за серією та номером паспорту), без внесення інформації про них до ЄДР чи будь-яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки та передачі персональних даних.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що представник позивача та позивач зверталися до органів міграційної служби з заявою з приводу видачі неповнолітній дочці - ОСОБА_2 паспорта громадянина України через свої релігійні переконання виключно у формі паспортної книжечки. Разом із заявою було надано необхідні документи для оформлення паспорту. Проте, відповідач у спірних правовідносинах лише повідомляв заявників про те, що паспорт громадянина України по досягненню відповідного віку видається у формі картки та, водночас, не приймав жодного рішення про відмову чи видачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки. Представник позивача вважає, що відповідач порушує права та інтереси його дочки, відмовляючи у оформленні паспорта у формі книжечки, а також порушує Конституцію України, міжнародне та національне законодавство.
Представник відповідача в судове засідання не зявився. Через канцелярію суду надав письмові заперечення, в яких зазначив, що запровадження в Україні біометричних паспортів обумовлене Планом дій до введення безвізового режиму з Євросоюзом, схваленим у листопаді 2010 року. Біометричні паспорти на сьогодні є міжнародною вимогою на шляху лібералізації візового режиму з Євросоюзом. Зауважив про те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302 паспорт громадянина України оформляється територіальними органами та підрозділами ДМС, що забезпечені відповідним обладнанням, всім визначеним законодавством категоріям громадян, починаючи з чотирнадцятирічного віку, тільки у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, а також про те, що прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 р. припиняється.
При цьому в запереченнях звернув увагу на той факт, що паспорт громадянина України у формі книжечки, виданий до набрання чинності положень Закону №5492-УІ, є чинним поряд із карткою, хоч подальше його оформлення припинено.
Також зауважив, що оскільки на момент звернення позивача ОСОБА_3 районний відділ у м. Кам'янське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області був забезпечений відповідним обладнанням, тому оформлення паспорта зразка 1994 року у вигляді книжечки виявилось неможливим. Отже, на думку представника відповідача, він зобовязаний забезпечувати оформлення та видачу паспортів громадянам України у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме здійснювати видачу паспортів у вигляді картки.
В судовому засіданні 10 листопада 2017 року судом встановлений остаточний склад учасників судового розгляду по справі, а саме в якості належного відповідача було визнано Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області та відповідно виключено із складу учасників судового розгляду третю особу - Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області.
Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 КАС України, та, зважаючи на неявку відповідача, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження відповідно до положень ч.6 зазначеної норми.
Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матірю неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, долученою до матеріалів справи.
26.04.2017 року, позивач, не маючи намір оформлювати паспорт у формі пластикової картки типу ID-1, звернулася до відповідача з заявою, в якій через свої релігійні переконання категорично відмовлялась від присвоєння їй будь-яких ідентифікаторів особистості, будь то унікальний номер запису в реєстрі, ІПН, номер облікової картки платника податків, інші ідентифікатори особистості. В заяві також було заявлено про не надання згоди на обробку її персональних даних на підставі ст. 8 Закону України № 2297 від 01.06.2010р. «Про захист персональних данних». В заяві позивач також просила вести паспортний облік щодо неї за раніше встановленими формами, які діяли до вступу в силу Закону №320/ВР від 22.12.1994 року «Про державний реєстр фізичних осіб платників податків та інших обовязкових платежів».
Листом від 05.05.2017 року № 1201/М-290 відповідачем була надана відповідь, в якій, було зазначено про те, що територіальними підрозділами Державної міграційної служби України, обладнаними робочими станціями документування, паспортом громадянина України з використанням бланків паспорта громадянина у формі книжечки, не здійснюється.
14.08.2017 року із заявою, яка зареєстрована 18.08.2017 року №1222/10, позивач та представник позивача звернулися до Заводського районного відділу у м. Кам'янське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якій з посиланням на Конституцію України, ЗУ «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-ІІІ, Постанову ВРУ «Про затвердження положення про паспорт громадянина України, свідоцтво про народження, паспорт громадянина України для виїзду за кордон» від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, Наказу МВС України «Про затвердження Порядку оформлення і видачі паспорта громадина України» від 13.04.2012р. №320, просили видати бланк паспорту громадянина України виключно у вигляді паперової книжечки з проставлянням відмітки реєстрації місця проживання та провести реєстрацію громадянства України - внести записи про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи.
17.08.2017 року (лист №1222/4842) відповідачем було надано відповідь на заяву від 14.08.2017р., в якій, посилаючись на Постанову КМУ від 25.03.2015 р. № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України» в редакції Постанови КМУ № 745 від 26.10.2016 р., було зазначено (мовою оригіналу): «Пунктом 2 постанови встановлено, що з 1 січня 2016 року засобами Єдиного державного демографічного реєстру паспорт громадянина України, зразки бланків якого затверджено постановою, паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Пунктом 3 - кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобовязаний отримати паспорт.
Підрозділи, де розміщені робочі станції для оформлення і видачі паспорта громадянина України засобами Реєстру, громадянам України, які звернулися за оформленням паспорта вперше по досягненню відповідного віку, у разі втрати або викрадення, у разі обміну паспорта, оформлюється паспорт громадянина України виключно у формі іртки.
При Вашому зверненні до Заводського РВ у Кам янському Головного управління ДМС у Дніпропетровській області з приводу отримання паспорта громадянина України по досягненню віку, буде оформлена заява-анкета про отримання паспорта з безконтактним електронним носієм.»
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Статтею 5 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 №2235-III (далі Закон №2235-III) визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.
Відповідно до статті 5 Закону №2235-III постановою Верховної Ради України від від 26.06.1992 №2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України та Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
Так, згідно з пунктами 1, 3, 5, 8, 9-11 Положення про паспорт громадянина України паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.
Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.
Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80 х 60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України.
Бланки паспортів виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, з високоякісного паперу з використанням спеціального захисту.
Отже, чинним Положенням про паспорт громадянина України передбачено дві форми паспорта громадянина України: книжечка і картка.
Водночас, Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 №5492-VI (надалі Закон №5492-VI) визначені правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов'язки осіб, на ім'я яких видані такі документи.
Згідно зі статтею 13 Закону №5492-VI до документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення відноситься, зокрема, паспорт громадянина України.
Відповідно до частин другої, четвертої та шостої статті 14 Закону №5492-VI, документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Відцифрований образ обличчя особи в документах у формі книжечки розміщується на сторінці даних і виконується за технологією лазерного гравіювання та дублюється в центрі сторінки даних за технологією лазерної перфорації.
Зважаючи на те, що вказаним Законом передбачено можливість видачі документа як у формі книжечки, так і у вигляді картки, суд приходить до висновку, що заявник, звернувшись до уповноваженого суб'єкта з відповідними документами, передбаченими вказаним Законом, мав право на отримання відповідного документа, зокрема паспорта громадянина України у формі книжечки.
Як свідчать матеріали справи, 26.04.2017 року та 14.08.2017 року позивач та представник позивача звертались із заявами до відповідача про те, що остання не має намір оформляти паспорт у формі пластикової картки типу ID-картки, та не давали згоди на оформлення картки, що містить безконтактний електронний носій, та просили видати бланк паспорта громадянина України виключно у вигляді паспортної книжечки, форма якої не заборонена діючим законодавством України, а не у формі пластикової картки типу ID-1, форма якої не є паспортом та не є його єдиним зразком. У разі відмови оформити бланк паспорта у вигляді паспортної книжечки просила надати конкретну відмову та повідомити про це письмово.
Відповідно до частини сьомої статті 16 Закону №5492-VI уповноважений суб'єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо: 1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа; 2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті); 3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа; 4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником. У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави для відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб'єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа. Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.
Отже, зі змісту вищенаведеної норми вбачається, що законодавець передбачив вичерпний перелік підстав для відмови заявникові у видачі документа. Водночас вказаним Законом не передбачено визначення поняття "документ".
Разом з цим відповідно до статті 21 Закону №5492-VI паспортом громадянина України є документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
Відтак, відповідач у своєму листі на звернення позивача зобов'язаний був вказати одну з вищеперерахованих підстав для відмови у оформленні паспорта ОСОБА_2 у формі книжечки, оскільки паспорт громадянина України в розумінні статті 21 вказаного Закону є документом.
При цьому з матеріалів справи вбачається, що відповідач своїм листом лише повідомив заявнику про те, що паспорт громадянина України по досягненню відповідного віку видається виключно у формі картки, починаючи з 01.01.2016 року.
Таким чином, відповідач у спірних правовідносинах не прийняв жодного рішення про відмову чи видачу ОСОБА_2 паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки та не навів будь-яких правових підстав для відмови у проведенні оформлення паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки.
Відтак, зважаючи на те, що відповідачем не наведено жодних зауважень щодо поданої заяви та доданих до неї документів, з урахуванням статті 16 Закону №5492-VI, суд дійшов висновку, що відповідач проявив бездіяльність щодо не оформлення паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки ОСОБА_2.
Суд критично оцінює посилання відповідача на те, що видача паспорта у формі книжечки вже не є можливою, з огляду на наступне.
Як зазначено вище, чинним Положенням про паспорт громадянина України передбачено два рівнозначних альтернативних варіанта оформлення документа, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, а саме: паспорт у вигляді паспортної книжечки або паспортна картка.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" також передбачено можливість оформлення паспорта громадянина України з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки.
За вказаних обставин, посилання відповідача на відсутність можливості у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки є безпідставним.
Водночас, суд погоджується з твердженням представника позивача, що відповідач своєю бездіяльністю щодо не оформлення паспорта громадянина України неповнолітній ОСОБА_2 у формі паспортної книжечки порушує особисті права його дочки, що не відповідає основоположним приписам Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997), з огляду на таке.
Так, згідно зі статтею 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.
Стаття 22 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Як зазначено у статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
При цьому, як передбачено у статті 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров'я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов'язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.
Статтею 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен має право на свободу думки, совісті та релігії; це право включає свободу змінювати свою релігію або переконання, а також свободу сповідувати свою релігію або переконання під час богослужіння, навчання, виконання та дотримання релігійної практики і ритуальних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими, як прилюдно, так і приватно. Свобода сповідувати свою релігію або переконання підлягає лише таким обмеженням, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Відповідно до частини другої статті 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Відтак, аналізуючи вищенаведене, слід дійти висновку про те, що відповідач прямо порушує права ОСОБА_2, передбачені статтею 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, оскільки не оформлення їй паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки саме через її релігійні переконання, які не призводять до негативних наслідків тих чи інших людей та не спрямовані проти цих людей чи держави, обмежує її права, що встановлені законом, і не є необхідними в демократичному суспільстві.
Водночас суд зауважує, що відповідно до частин першої, другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Приписами частини першої статті 6 КАС України закріплено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Отже, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Саме необхідністю захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень і визначено завдання адміністративного судочинства.
При цьому гарантоване Конституцією України (статтею 55) та закріплене Кодексом адміністративного судочинства України (статтею 6) право на судовий захист, фактично, має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд має встановити, що оскаржуваним рішенням чи діянням суб'єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси позивача.
Судом встановлено, що права та законні інтереси ОСОБА_2 порушені відповідачем, оскільки наявними у матеріалах справи допустимими доказами підтверджена бездіяльність останнього у не оформленні паспорту громадянина України у формі книжечки відповідно до положень чинного законодавства.
Суд не знаходить підстав для задоволення адміністративного позову в частині зобовязання відповідача вести облік щодо ОСОБА_2 за раніше встановленими формами - за прізвищем, іменем та по-батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без використання любого цифрового ідентифікатора особи (у т.ч за серією та номером паспорту), без внесення інформації про них до ЄДР чи будь-яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки та передачі персональних даних, оскільки зазначена вимога заявлена на майбутнє, а захисту підлягають лише порушені права. Необхідним і достатнім заходом з метою захисту порушеного права позивача, на думку суду, є визнання дій Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області в особі Заводського районного відділу у м. Камянське Головного управління ДМС у Дніпропетровській області щодо не оформлення паспорту неповнолітній ОСОБА_2 у формі паспортної книжечки протиправними та зобовязання Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області в особі Заводського районного відділу у м. Камянське Головного управління ДМС у Дніпропетровській області оформити та видати бланк паспорту ОСОБА_2 у формі паспортної книжечки, що не містить безконтактного електронного носія, з проставленою відміткою місця проживання.
Керуючись ст.ст.11, 17, 128, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про громадянство України", Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", суд
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати дії Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області щодо не оформлення паспорту неповнолітній ОСОБА_2 у формі паспортної книжечки протиправними.
Зобовязати Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області оформити та видати бланк паспорту ОСОБА_2 у формі паспортної книжечки, що не містить безконтактного електронного носія, з проставленою відміткою місця проживання.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_4