Справа № 567/1234/17
Суддя: Панчук М.В.
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 567/1234/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Панчук М.В.

секретар - Самолюк А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Рівному Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

в Острозький районний суд звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до інспектора роти №2 батальйону УПП в м.Рівному ДПП НП України л-нта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття справи, мотивуючи позов тим, що 11.10.2017р. відносно нього відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №676750 за порушення вимог дорожнього знаку 3.25 «обгін заборонено», а саме, що він здійснив обгін в зоні дії даного знаку, допустивши порушення вимоги додатку 1 розділу 33 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 255 грн. Однак, вказує, що дане правопорушення він не вчиняв, а обминув транспортний засіб, який рухався попереду зі швидкістю менше 30 км/год, однак був зупинений відповідачем та притягнутий до адміністративної відповідальності не зважаючи на висловлені заперечення щодо фактичних обставин справи. При цьому, постанова виносилась у службовому автомобілі відповідача без присутності ОСОБА_1, за відсутності посилань на докази, які підтверджували вчинення адміністративного правопорушення, включаючи відеозапис та з порушенням вимог КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови.

Позивач у відкрите судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмові пояснення, у яких просив справу розглянути за його відсутності та вказав, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та зазначив, що дійсно 11.10.2017р. о 17 год. 55 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 та рухався по а/д М-06 Київ-Чоп, 350 км. Попереду дуже повільно рухався вантажний автомобіль та позивач деякий час рухався за ним, при цьому показник спідометра його автомобіля вказував на швидкість нижче 30 км/год. Згодом вищевказаний вантажний автомобіль почав максимально прижиматися до правого узбіччя та місце у його смузі для руху звільнилася, у звязку з чим, позивач збільшив швидкість руху та обминув останнього. Однак, після цього його було зупинено працівником поліції за порушення правилу обгону. При цьому, позивач надав усні пояснення, згідно яких заперечив щодо вчиненого правопорушення та відповідач не надав можливості вкласти такі пояснення письмово у оскаржуваній постанові, хоча ОСОБА_1 не відмовлявся зазначити їх. Разом з тим, відповідач справу розглянув та оскаржувану постанову виніс у службовому автомобілі без участі позивача, без надання можливості викласти письмово пояснення у постанові, без зазначення доказів, на підставі яких відповідач прийшов до висновку про вчинення адміністративного правопорушення, без дотримання вимог щодо розгляду справи по суті та винесення постанови у справі. У звязку з відсутністю позивача при розгляді справи, відповідачем було позбавлено останнього прав на надання пояснень, подачу доказів, заявлення клопотань, тощо.

Відповідач у відкрите судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмові заперечення, де просив справу розглянути за його відсутності та вказав, що в позові необхідно відмовити, а винесена постанови відповідає вимогам чинного законодавства та містить необхідні відомості, наявна відмова позивача від підпису постанови та отримання її копії. При цьому вказав, що під час розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не враховується, згідно ч.2 ст.33 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують чи обтяжують відповідальність.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії АР №676750 від 11.10.2017р. (а.с.7), винесеної інспектором роти №2 батальйону УПП в м.Рівному ДПП НП України л-нтом поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_2, 11.10.2017р. о 17 год. 55 хв. на а/д М-06 Київ-Чоп, 350 км, порушив вимогу дорожнього знаку 3.25 «обгін заборонено», а саме, здійснив обгін в зоні його дії, чим порушив вимоги додатку 1 розділу 33 ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, за що до останнього застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 255 грн. У графі «копію постанови мною отримано» вказано, що від підпису та отримання копії постанови відмовився та таку копію постанови надіслано рекомендованим листом. У графі «до постанови додаються» відсутні будь-які записи.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 23 Закону України «Про Національну поліцію України» визначає, що основними повноваженнями патрульної поліції є, зокрема, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративне правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення в тому й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП).

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, чч.1-3, 5 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Як вбачається з ч.1 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015р. №1395 (далі інструкція №1395 від 07.11.2015р.), ця Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обовязки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.4 розділу І інструкції №1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч.1-3 ст.122 КУпАП.

Як вбачається із вищевказаних норм, уповноважений поліцейський має право при виявленні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КупАП, скласти постанову про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності без попереднього складання протоколу про дане правопорушення, не залежно від того, зафіксоване чи не зафіксоване воно в автоматичному режимі, чи оспорюється факт вчинення такого правопорушення та накладення адміністративного стягнення, так як, такі правопорушення відносяться до сфери забезпечення дорожнього руху, разом з тим, не обмежені лише зафіксованими в автоматичному режимі, а зафіксовані в автоматичному режимі правопорушення також входять у цей перелік, разом з тим, розгляд таких правопорушень віднесено до компетенції Національної поліції.

Щодо факту правопорушення.

Як вбачається із п.1.1 ПДР, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до розділу ІІІ «дорожні знаки» ПДР, дорожній знак 3.25 «обгін заборонено» забороняє обгін усіх транспортних засобів (крім поодиноких, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год). Поодинокими вважаються одиночні транспортні засоби, автопоїзди, а також буксируючий транспортний засіб у зчепленні з буксированим.

Згідно ч.1 ст.122 КУпАП, до адміністративної відповідальності притягаються особи, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

З огляду на зазначені норми, адміністративна відповідальність наступає за умови вчинення обгону транспортного засобу у межах дії дорожнього знаку 3.25 «обгін заборонено», який рухається зі швидкістю 30 км/год або з більшою швидкістю. Разом з тим, у разі обгону транспортного засобу у межах дії даного знаку, який рухається із швидкістю менше 30 км/год адміністративна відповідальність не наступає, так як відсутній склад адміністративного правопорушення.

За приписами статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, передбачених частинами 1, 2, 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КупАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом, про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.72 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, саме відповідач у справі зобов'язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Як вбачається з пояснень позивача, останній не заперечує факту вчинення обгону транспортного засобу, однак вказує, що обігнав такий транспортний засіб в зоні дії дорожнього знаку 3.25 «обгін заборонено», який рухався із швидкістю менше 30 км/год, а відтак, не вчинив адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Разом з тим, відповідач надав фотокопій рапортів від 11.10.2017р. інспекторів роти №2 батальйону УПП в м.Рівному ДПП НП України л-нта поліції ОСОБА_2 та л-нта поліції ОСОБА_3, відповідно до яких зазначено, що позивач у зазначений в оскаржуваній постанові час та місці здійснив обгін декількох транспортних засобів, які не рухались зі швидкістю менше 30 км/год.

Однак, при направленні таких фотокопій рапортів до суду як доказ у справі, відповідачем не продубльовано надіслання оригіналів таких рапортів для дослідження у судовому засіданні, що унеможливлює встановлення дійсності складання таких рапортів вказаними у останніх особами. Разом з тим, останнім не завірено дані фотокопії у встановленому законом порядку згідно з оригіналом. Окрім того, на фотокопіях даних рапортів відсутні відмітки про реєстрацію останніх по вхідній документації у УПП в м.Рівному ДПП НП України та доведення їх змісту відповідній особі із проставленням останньою резолюції, що унеможливлює встановлення дійсності подання таких рапортів на імя начальника. Разом з тим, у графі «до постанови додаються» оскаржуваної постанови не зазначено про додавання таких рапортів до останньої.

Окрім того, суд критично ставиться до змісту фотокопій рапортів, оскільки ОСОБА_3 є інспектором роти №2 батальйону УПП в м.Рівному ДПП НП України, який, як зазначено 11.10.2017 року патрулював разом з інспектором Семещуком М.М., а отже останній є співробітником та являється зацікавленою особою. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, відповідач мав вжити заходів щодо встановлення незацікавлених та безсторонніх свідків виявленого порушення.

Інших доказів, які підтверджували б вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП, зокрема, належного встановленої швидкості руху транспортних засобів, обгін яких здійснювався ОСОБА_1 відповідачем не надано, як і не зазначено будь-яких доказів у оскаржуваній постанові, на основі яких останню відповідачем було винесено, не зазначено доказів належного розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови.

Таким чином, факт вчинення позивачем правопорушення інспектором патрульної поліції зафіксовано лише візуально під час здійснення контролю за дотриманням учасниками дорожнього руху ПДР України, а тому суд зазначає, що вказаний спосіб не є належним та допустимим доказом вчинення особою адміністративного правопорушення в розумінні ст.251 КУпАП, а відтак не може бути використаний відповідачем як засіб доказування у суді.

Щодо вимоги позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст.171-2 КАС України. Зазначені справи розглядаються в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України. Відповідно до вимог ч.4 ст.105 КАС України, адміністративний позов крім іншого, може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень. Крім того, ч.2 ст.162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову, суд може прийняти постанову, крім іншого, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення або окремих його положень. Отже, закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення не входить до повноваження адміністративного суду під час розгляду справи за правилами КАС України. На підставі викладеного, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Згідно ст.94 КАС судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.105, 160-163, 172-2 КАС України, суд, -

постановив:

адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Рівному Департаменту патрульної поліції Національної поліції України лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії АР №676750 від 11.10.2017р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП скасувати.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Острозький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_4