Справа № 813/3562/17
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2017-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року справа № 813/3562/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ЛКП "Львівелектротранс" до ОСОБА_2, начальника Управління патрульної поліції у м .Львові, Департаменту патрульної поліції НП України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Львівське комунальне підприємство «Львівелектротранс» звернулося до суду з адміністративним позовом до начальника Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції НП України, у якому просить:

-визнати протиправними дії й бездіяльність начальника Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП НП України ОСОБА_2, як розпорядника публічної інформації, що проявилася у відмові надати ЛКП «Львівелектротранс» інформації, що міститься у листі запиті № 01/1316 від 13.09.2017 року;

-зобовязати Департамент патрульної поліції в особі начальника його структурного підрозділу Управління патрульної поліції у м. Львові ОСОБА_2, як субєкта владних повноважень розпорядника публічної інформації надати ЛКП «Львівелектротранс» протягом 5 робочих днів з дня набрання чинності постанови суду відкриту публічну інформацію, а саме: інформацію, що міститься у винесених в порядку ст.ст. 222, 283-285 КУпАП постановах про притягнення порушників до адміністративної відповідальності згідно ч.ч.1-3 ст.122 КУпАП, а в разі якщо постанови з різних причин не виносились, а лише складались протоколи про адміністративні правопорушення інформацію про прізвища, імена, по батькові порушників, їхні адреси, марки та державні номери їх автомобілів, через які відбувались затримки в русі, інформацію про надсилання цих протоколів в суди для прийняття рішень по всіх випадках затримок на маршрутах електротранспорту з вини водіїв автомобілів відповідно до переліку, зазначеному в додатку до листа ЛКП «Львівелектротранс» від 13.09.2017 року № 01/1316.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач відмовився надати інформацію на запит позивача, а відтак вважає дії та бездіяльність начальника Управління патрульної поліції у м. Львові ДПП НП України ОСОБА_2, протиправними та такими, що порушують право на доступ до публічної інформації.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить задоволити позовні вимоги.

Позиція відповідача 2 викладена у запереченні на адміністративний позов та обґрунтовується тим, що запитувана інформація відноситься до конфіденційної інформації (персональних даних) про особу, доступ до якої є обмеженим, а отже не можу бути надана на вимогу позивача.

Представники відповідачів в засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

13 вересня 2017 року Львівське комунальне підприємство «Львівелктротранс» звернулося до Начальника управління патрульної поліції у м. Львові, в якому просило надати копії винесених в порядку ст.ст. 222, 283-285 КУпАП постанов про притягнення порушників до адміністративної відповідальності згідно ч.ч.1-3 ст.122 КУпАП, а вразі якщо постанови з різних причин не виносилися, а лише адмінпротоколи інформацію про

прізвища, імена, по батькові порушників, їхні адреси, марки та державні номери їх автомобілів, через які відбувались затримки в русі, інформацію про надсилання цих протоколів в суди для прийняття рішень. Вказану інформацію (копії постанов, інформацію про надсилання адмінпротоколів в суди тощо) просили надати стосовно кожного випадку відповідно до переліку, зазначеного у витязі про затримки руху на маршрутах за липень 2017 року.

Листом від 22 вересня 2017 року № 2401641/12/01/2017 управління патрульної поліції у м. Львові повідомило позивача про те, що запитувана інформація відноситься до конфіденційної, а тому доступ до такої обмежено згідно Закону України «Про інформацію», Закону України «Про захист персональних даних».

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VI, відповідно до частини першої статті 1 якого, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Із змісту наведеної норми видно, що публічна інформація має наступні ознаки, зокрема : 1) це - готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством; 2) ця інформація заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях; 3) така інформація знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації.

Згідно із пунктом 1 частини 3 статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу зобов'язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

За визначенням, наведеним у частині перший статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію це - прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб'єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов'язків.

Водночас, за умовами статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту лише в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини 2 статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною 5 статті 19 цього Закону.

Крім того, у відповідності до частини 4 статті 22 Закону №2939-VI у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; дату відмови; мотивовану підставу відмови; порядок оскарження відмови; підпис. Тобто, дана норма Закону наділяє обовязком суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії відносно результатів розгляду запиту на інформацію.

З вищевикладеного вбачається, що відповідачем-1, вказаної норми Закону дотримано не було, оскільки як зазначалось вище, лист відповідача № 2401641/12/01/2017 від 22.09.2017 року не містить передбаченої умовами статті 22 Закону №2939-VI мотивованої підстави для відмови в наданні інформації на письмовий запит, до того ж, у ньому відсутні відомості про порядок оскарження відмови у наданні інформації, що свідчить про протиправність вищевказаних дій відповідача-1, повязаних з обмеженням права позивача на отримання інформації.

Натомість, відповідач обмежився лише цитуванням Закону України «Про інформацію», тому відмова у наданні інформації, що викладена у листі від № 2401641/12/01/2017 від 22.09.2017 року не відповідає вимогам п.3 ч.4 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки є немотивованою.

У контексті положень частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає право на судовий захист, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

При вирішенні даної справи, суд керується принципами адміністративного судочинства, в тому числі і принципом верховенства права відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог статті 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Оскільки, в ході розгляду справи судом не встановлено наявності у відповідача передбачених законом підстав для відмови у задоволенні запиту на інформацію та не наведено таких у листі від 22.09.2017 року № 2401641/12/01/2017, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій начальника Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 у відмові ЛКП «Львівелектротранс» надати інформацію на лист запит від 13.09.2017 року.

Крім того, для належного захисту порушених прав позивача, слід зобовязати Департамент патрульної поліції Національної поліції України повторно розглянути запит ЛКП «Львівелектротранс» та надати мотивовану відповідь, з урахуванням мотивів, викладених у дані постанові.

При цьому, суд, з врахування конституційного принципу розподілу влад, не вбачає за доцільне зобовязувати Департамент патрульної поліції в особі начальника його структурного підрозділу Управління патрульної поліції у м. Львові ОСОБА_2, як субєкта владних повноважень розпорядника публічної інформації надати ЛКП «Львівелектротранс» протягом 5 робочих днів з дня набрання чинності постанови суду відкриту публічне інформацію, а саме: інформацію, що міститься у винесених в порядку ст.ст. 222, 283-285 КУпАП постановах про притягнення порушників до адміністративної відповідальності згідно ч.ч.1-3 ст.122 КУпАП, а в разі якщо постанови з різних причин не виносились, а лише складались протоколи про адміністративні правопорушення інформацію про прізвища, імена, по батькові порушників, їхні адреси, марки та державні номери їх автомобілів, через які відбувались затримки в русі, інформацію про надсилання цих протоколів в суди для прийняття рішень по всіх випадках затримок на маршрутах електротранспорту з вини водіїв автомобілів відповідно до переліку, зазначеному в додатку до листа ЛКП «Львівелектротранс» від 13.09.2017 року № 01/1316, оскільки в такому разі буде мати місце втручання у внутрішню діяльність органу Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції, в частині здійснення його повноважень, визначених законом.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що задоволення вказаної позовної вимоги буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, крім того, відповідачем у відмові не зазначено обґрунтування такої, а відтак в цій частині задоволення позову слід відмовити та зобовязати Департамент патрульної поліції Національної поліції України повторно розглянути запит ЛКП «Львівелектротранс» та надати мотивовану відповідь.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, проаналізувавши наведені вище законодавчі норми, враховуючи при цьому доводи сторін, а також наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

З урахуванням положень ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України «Про судовий збір», судові витрати присуджуються відповідно до частини задоволених вимог на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 17-19, 94, 160-163, КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задоволити частково.

Визнати протиправними дії начальника Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 у відмові ЛКП «Львівелектротранс» надати інформацію на лист запит від 13.09.2017 року.

Зобовязати Департамент патрульної поліції Національної поліції України повторно розглянути запит ЛКП «Львівелектротранс» та надати мотивовану відповідь.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за рахунок бюджетних асигнувань в користь ЛКП «Львівелектротранс» судові витрати в сумі 1600 грн.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлено 21 листопада 2017 року.

Суддя Кухар Н.А.