Справа № 520/7036/17
Суддя: Калініченко Л. В.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/7036/17
Провадження № 2-а/520/595/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.,

за участю секретаря Єгорової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі

про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16.06.2017 року звернувся до Київського районного суду міста ОСОБА_3 з адміністративним позовомдо ОСОБА_2 патрульної поліції у місті ОСОБА_3 патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №793976 від 09 червня 2017 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень 00 копійок.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення посилається на те, що 09 червня 2017 року він керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенз», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався в місті ОСОБА_3, площа Незалежності, 1, біля торгівельного центру «Панорама», де його зупинив працівник ОСОБА_2 патрульної служби у місті ОСОБА_3 та повідомив, що він нібито порушив ОСОБА_4 дорожнього руху, а потім вручив йому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії АР №793976 від 09.06.2017 року та наказав сплатити штраф в сумі 255 гривен у банківську установу та видав копію постанови.

Позивач зазначив, що у вказаній постанові зазначено, що він 09.06.2017 року в 16 годині 05 хвилин в м ОСОБА_3 по вул. Академіка Корольова, 78, здійснив перетин дорожньої розмітки встановленої пунктом 1.3, чим порушив пункт 8.9 ОСОБА_4 Дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КпАП України.

Однак, як стверджує позивач, будинок №78 по вул. Академіка Корольова в м ОСОБА_3 розташований усередині кварталу, в третій лінії і біля нього ніколи не було дорожньої розмітки, оскільки там є тільки між квартальні проїзди. 09.06.2017 року, як посилається позивач, він взагалі не був як біля вказаного будинку, так і поблизу нього.

Також позивач посилається на те, що у постанові зазначено, що він нібито порушив пункт 8.9 ОСОБА_4 Дорожнього Руху з одночасним зазначенням порушення щодо перетину суцільної лінії, коли вказаним пунктом 8.9 встановлено вимоги про зупинку транспортного засобу, які подаються поліцейським.

На підставі викладеного, позивач вважає, що вказана постанова не відповідає обставинам справи, є необґрунтованою, прийнятою з порушенням закону і підлягає скасуванню, у звязку з чим, ОСОБА_1 був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Вказана адміністративна справа, згідно автоматичного розподілу справ, була розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2017 року відкрито провадження по справі на підставі вищевказаного адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови, та призначено дату, час і місце проведення попереднього судового засідання.

В судове засідання 21.11.2017 року позивач ОСОБА_1 не зявився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, 21.11.2017 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції в судове засідання 21.11.2017 року не зявився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Під час розгляду справи, 15.08.2017 року представник відповідача надав до суду письмові заперечення проти задоволення адміністративного позову, в яких зазначив, що просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 та розгляд справи провести за його відсутності.

В обґрунтування заперечень представник відповідача посилається на те, що 09.06.2017 року в ході патрулювання відведеного квадрату в Київському районі міста ОСОБА_3, близько о 16 годині 05 хвилин інспекторами патрульної поліції 1-ї роти 4-го батальйону ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було виявлено порушення вимог п.8.5 ОСОБА_4 дорожнього руху водієм транспортного засобу марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_1, який під час руху по вул. Ак. Корольова здійснив перетин подвійної суцільної лінії 1.3, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КпАП України. У звязку з чим, відповідно до положень чинного законодавства, інспектором ПП ОСОБА_5 розглянуто справу про адміністративне правопорушення у присутності ОСОБА_1 та враховуючи характер вчиненого правопорушення відповідно до ст. 283 КпАП України, 09.06.2017 року винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 255 гривень 00 копійок.

Представник відповідача вважає вказану постанову законною, такою, що винесена інспектором патрульної поліції з дотриманням норм чинного законодавства, а позов ОСОБА_1 необґрунтованим та не підлягаючим задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наданих до суду документів судом встановлено, що 09.06.2017 року інспектором патрульної поліції 1-ої роти 4-го батальйону ОСОБА_2 патрульної поліції у місті ОСОБА_3 патрульної поліції ОСОБА_5 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №793976 від 09 червня 2017 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень 00 копійок.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови серії АР №793976 від 09 червня 2017 року, інспектором зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме, що 09.06.2017 року о 16 годині 05 хвилин ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенз», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись в місті Одесі по вулиці Академіка Корольова, 78, здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3, чим порушив п.8.9 ОСОБА_4 Дорожнього Руху, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 122 КпАП України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, ОСОБА_4 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 ОСОБА_4 дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Згідно п. 8.1 ОСОБА_4, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожня розмітка (додаток 2) поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Пунктом 8.5.1. ПДР встановлено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих ОСОБА_4.

Дорожня розмітка 1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Пунктом 8.9 ОСОБА_4 Дорожнього Руху встановлено, що вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою:

а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки;

б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу;

в) гучномовного пристрою;

г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу.

Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.

Частиною 1 статті 122 КпАП України, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КпАП України, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП визначено компетенцію Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме, зазначено що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення зокрема: за частинами першою, другою і третьою статті 122»).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (ст. 258 і КУпАП), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Позивач ОСОБА_1 будучи не згодним з вказаною постановою звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Відповідно до статті 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

З урахуванням роз'яснення п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Так, частинами 4 та 5 зазначеної статті на суд покладається обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; зобов'язує суд запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Відповідно до приписів статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Як вже зазначалось, інспектором патрульної поліції в оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 09.06.2017 року о 16 годині 05 хвилин керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенз», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись в місті Одесі по вулиці Академіка Корольова, 78, здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3, чим порушив п.8.9 ОСОБА_4 Дорожнього Руху.

Суд знов зазначає, що дорожня розмітка 1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху, а пункт 8.9 ПДР України встановлює вимоги про зупинку транспортного засобу поданими поліцейськими.

У звязку з чим, судом встановлено, що інспектором патрульної поліції в оскаржуваній постанові невірно зазначено суть правопорушення ОСОБА_1, пункти які регламентують ОСОБА_4 Дорожнього Руху зазначені в постанові є суперечливими між собою.

Крім того з оскаржуваної постанови вбачається, що в пункті 3 зазначено, що постанова складена інспектором Макара А.Ю., однак в пункті 9, де зазначаються підпис особи, яка винесла постанову, вчинений підпис поряд з яким зазначено прізвище Ополов.

Відповідно до вимог ст.71 КАС України обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 8.9 ОСОБА_4 дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідачем, всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України, факт порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надано.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить посилань на будь-які докази скоєння адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України є не доведеним.

Крім того, підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Згідно до положень частини 6 статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем жодним доказом не підтверджені посилання зазначенні в запереченнях проти задоволення позову, не доведено правомірність винесеного оскаржуваного рішення, не доведено викладенні в постанові обставини та вчинення позивачем саме адміністративного правопорушення, судом встановлено, щопосилання позивача в обґрунтування вимог щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими і доведеними, у звязку з чим, вимоги позивача підлягають задоволенню, а постанова серії АР №793976від 09 червня 2017 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення скасуванню.

При вищевикладених обставинах та керуючись ст.ст. 7, 122, 251, 283 КпАП України, ст. 71, 159, 160, 163, 171-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №793976 від 09 червня 2017 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень 00 копійок.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання до Одеського апеляційного адміністративного суду через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Калініченко Л. В.