Справа № 810/960/16
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2017-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 листопада 2017 року м. Київ К/800/38745/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Бухтіярова І.О.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області

на постанову Київського окружного адміністративного суду від 13.05.2017 р.

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017 р.

у справі № 810/960/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Валмпак»

до Головного управління ДФС у Київській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДФС у Київській області звернулось до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою на постанову Київського окружного адміністративного суду від 13.05.2017 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017 р. у справі № 810/960/16.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги вимогам ст. 213 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя-доповідач приходить до висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 211 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 та п. 5 ч. 2 ст. 213 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційний скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються та вимоги особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі Головне управління ДФС у Київській області зазначає, що не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Київського окружного адміністративного суду від 13.05.2017 р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017 р. у справі № 810/960/16, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволення позовних вимог.

Однак, з касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017 р. у справі № 810/960/16 залишено без змін постанову Київського окружного адміністративного суду від 13.05.2016 р., вимог щодо якої скаржник не заявляє, натомість просить скасувати рішення суду першої інстанції, якого не існує у даній справі.

Таким чином, скаржнику потрібно надати уточнення до касаційної скарги, а саме зазначити судові рішення які оскаржуються та вимоги особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 213 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або її представником, який додає оформлений належним чином документ про свої повноваження.

Як встановлено суддею-доповідачем, скаржником долучено до касаційної скарги документ про повноваження представника Головного управління ДФС у Київській області - ОСОБА_1, виданий та підписаний заступником начальника Головного управління ДФС у Київській області - ОСОБА_2, копії наказу про призначення якого не надано.

При цьому, на усунення недоліків касаційної скарги скаржнику необхідно надати суду касаційної інстанції вартісні показники оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки із долучених до касаційної скарги матеріалів неможливо встановити суму предмету спору для обрахунку ставки судового збору, що підлягає сплаті за подання даної касаційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Частиною 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017 р. виготовлена у повному обсязі 06.02.2017 р., тоді як касаційну скаргу було подано до суду касаційної інстанції 16.11.2017 р., тобто із пропуском строку, встановленого ч. 2 ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Скаржник, порушуючи питання про поновлення зазначеного процесуального строку, вказує на те, що податковий орган вже звертався з касаційною скаргою в межах встановленого строку та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.05.2017 р. касаційну скаргу повернуто скаржнику, в зв'язку з невиконанням вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху. При цьому, вказуючи на зазначені обставини скаржник зазначає, що податковий орган не виконав вимоги ухвали про залишення первинної касаційної скарги без руху з огляду на відсутність коштів для сплати судового збору, однак, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин не додано. Водночас, згідно інформації наявної у базі даних «Діловодство спеціалізованого суду» ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.10.2017 р. повернуто касаційну скаргу (повторну), з підстав невиконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, зокрема, окрім документу про сплату судового збору у встановленому розмірі, скаржником не надано копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції, а також наказу про призначення особи, яка підписала довіреність на представника скаржника, тобто попри неможливість сплати судового збору, як стверджує податковий орган, скаржник не усунуто недоліки які не залежать від фінансування податкового органу, тобто, жодних доказів чи обґрунтувань причин неможливості оскарження рішення судів попередніх інстанцій з моменту повернення первинної скарги, а також з моменту сплати судового збору до касаційної скарги не додано.

Так, особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Невиконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи викладене, наведені у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження підстави пропуску такого строку не є поважними, а інших скаржником не наведено, у зв'язку з чим, суд касаційної інстанції не може дійти висновку щодо дотримання відповідачем строку, визначеного ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених ст. 212 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відтак, скаржнику слід надати суду касаційної інстанції належні докази та обґрунтування неможливості оскарження рішень судів попередніх інстанцій в межах встановленого строку, з огляду на які скаржником дотримано строк на касаційне оскарження, визначений ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 цього Кодексу, або ж докази, якими б підтверджувалась поважність підстав пропуску строку касаційного оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

Згідно ч. 3 ст. 214 Кодексу адміністративного судочинства України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 213 цього Кодексу, застосовуються правила ст. 108 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Виходячи з наведеного та відповідно до приписів ч. 4 ст. 214 КАС України, касаційну скаргу слід залишити без руху, а скаржнику надати строк для усунення вказаних недоліків у строк протягом тридцяти днів з моменту отримання даної ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Керуючись ст. 108, ст.ст. 210 - 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області залишити без руху.

2. Встановити Головному управлінню ДФС у Київській області строк для усунення недоліків касаційної скарги - протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

3. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого адміністративного

суду України І.О. Бухтіярова