Справа № 308/7908/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 рокуЛьвів№ 876/10300/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Онишкевича Т.В.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.,

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника відповідача громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 Нхан - ОСОБА_4 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 серпня 2017 року за адміністративним позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 Нхан про примусове видворення,

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся в суд з адміністративним позовом до громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 Нхан про примусове видворення.

Одночасно з поданням позову позивачем було подано клопотання (щодо забезпечення примусового видворення) затримання іноземця з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.08.2017 клопотання було задоволено. Затримано громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 Нхан, ІНФОРМАЦІЯ_1 та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України на строк до 6 місяців. Ухвалу звернуто до негайного виконання.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що судом першої інстанції не були враховані вимоги Закону України «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_2 про реадмісію громадян обох держав» від 03.09.2008, яким ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_2 про реадмісію громадян обох держав. Таким чином вважає, що до відповідача має застосовуватися реадмісія, для чого не вимагається судового рішення. У звязку з цим вважає, що ухвала Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.08.2017 підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 12.08.2017 в пункті пропуску «Малий Берений» Чопського прикордонного загону, на підставі статті 3 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 Нхан переданий на територію України у встановленому угодою порядку під час проведення прикордонно-представницької зустрічі, про що складено протокол двохсторонньої зустрічі помічника Прикордонного уповноваженого України та помічника Прикордонного уповноваженого Словацької Республіки.

За фактом порушення громадянином ОСОБА_2 ОСОБА_3 Нхан вимог ст.9 Закону України «Про державний кордон України» складено протокол про адміністративне затримання від 12.08.2017.

14.08.2017 начальник відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України прийняв рішення про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 Нхан, мотивуючи його тим, що документи, що підтверджують законність перебування громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 Нхан на території України відсутні, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження, та достатніх коштів для повернення до країни походження він не має.

Постановляючи ухвалу про затримання громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 Нхан, ІНФОРМАЦІЯ_1 та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України на строк до 6 місяців, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не має законних підстав для перебування на території України.

Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, виходячи з наступного.

Згідно п.3 ч.2 ст.183-7 КАС України, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти рішення, яким затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1110 від 17.07.2003 пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства : стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затверджено наказом МВС України № 141 від 29.02.2016, іноземці та особи без громадянства утримуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Таким чином, затримання іноземця та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, можливе з метою забезпечення примусового видворення з України.

Колегія суддів зазначає, що процедура реадмісії громадян ОСОБА_2 визначена ст.4 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки ОСОБА_2 про реадмісію громадян обох держав.

Відповідач був переданий на територію України на підставі ст.3 Угоди між Україною та Європейським співтовариством про реадмісію осіб та підлягає видворенню не за процедурою, передбаченою ст.183-7 КАС України, а за процедурою, що визначена ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та вищевказаною Угодою.

Однак, позивачем процедура, яка визначена національним законодавством та міжнародним договором, не застосована.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини справи та враховуючи наведені норми законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що заявлене клопотання про затримання громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 Нхан з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні є безпідставним, через що не підлягає до задоволення з наведених вище мотивів.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу.

Даючи оцінку вказаним обставинам в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала судом прийнята судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, що привело до неправильного вирішення питання про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування, а відтак підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволенні заявленого клопотання.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача громадянина ОСОБА_2 ОСОБА_3 Нхан - ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 серпня 2017 року по справі № 308/7908/17 скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні клопотання Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повний текст судового рішення виготовлено 24.11.17