Справа № 826/19279/16
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Райсіо Україна»

до

Київської міської митниці ДФС України (відповідач-1)

Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві (відповідач-2)

про

зобов’язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Райсіо Україна» з позовом до Київської міської митниці ДФС України, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Київської міської митниці ДФС здійснити повернення у встановленому законом порядку з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю «Райсіо Україна» митних платежів в сумі 1 135 925,37 грн., з яких 946 604,45 грн. – сума ввізного мита, 189 320,92 грн. – сума податку на додану вартість із ввезеного на митну територію України товару, що були надмірно сплачені до Державного бюджету України Товариством з обмеженою відповідальністю «Райсіо Україна», контроль за сприянням яких здійснюється Київською міською митницею ДФС;

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Київською міською митницею ДФС України безпідставно відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Райсіо Україна» у поверненні надмірно сплачених останнім митних платежів за період з 22.04.2013 по 31.12.2015 у загальному розмірі 1 135 925,37 грн., оскільки факт такої надмірної сплати встановлено у відповідних судових рішеннях.

У призначене судове засідання з’явились представник позивача, який заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві, а також представник відповідача-1, який проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримавши доводи викладені у позовній заяві.

Відповідач-2 явку свого представника у судове засідання не забезпечив, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

З огляду на викладене, судом ухвалено про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України).

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, заслухавши пояснення осіб, які з’явились у судове засідання, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Райсіо Україна» звернулось до Київської митниці ДФС із заявою про повернення митних платежів, надмірно сплачених до бюджету, від 07.10.2016 №0710/1-16, в якій просило повернути у встановленому законом порядку надмірно сплачені та зараховані до бюджету митні платежі у сумі 1 135 925,37 грн., з яких 946 604,45 сума надмірно сплаченого ввізного мита та 189 320,92 грн. сума надмірно сплаченого податку на додану вартість із ввезеного на митну територію України товару, контроль за справлянням яких здійснюється Київською міською митницею ДФС, за напрямом перерахування коштів – для повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Райсіо Україна».

В якості підстави для повернення вказаних грошових кошів зазначено, що за період з 22.04.2013 по 31.12.2015 Товариством з обмеженою відповідальністю «Райсіо Україна» надмірно сплачено платежі у загальному розмірі 1 135 925,37 грн., оскільки підставою для сплати таких грошових коштів до Державного бюджету України слугувало рішення відповідного митного органу, винесене з підстав, аналогічних тим, які вже були предметом судового розгляду та визнані у встановленому порядку протиправними.

Вважаючи таку відмову у поверненні надміру сплачених коштів необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з такого.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 301 Митного кодексу України (надалі – МК України), повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

У силу ч. 5 ст. 301 МК України, повернення сум відповідних митних платежів здійснюється також у разі, якщо: 1) законом передбачено повернення сум сплаченого мита при поміщенні товарів у митний режим реімпорту або у митний режим реекспорту відповідно до розділу V цього Кодексу, а також в інших випадках, визначених цим Кодексом; 2) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, здійснюється зміна раніше заявленого митного режиму, якщо суми митних платежів, належних до сплати при поміщенні товарів у новий митний режим, є меншими, ніж суми митних платежів, сплачених при поміщенні їх у попередній митний режим; 3) відновлюється режим найбільшого сприяння, вільної торгівлі; 4) митну декларацію змінено або визнано недійсною; 5) у товарах, що ввозяться на митну територію України або вивозяться за її межі, виявлено дефекти або вони якимось іншим чином не відповідають погодженим специфікаціям, за умови, що ці товари не ремонтувалися і не використовувалися відповідно на території України та за її межами (крім операцій, необхідних для виявлення дефектів або невідповідності) і повертаються протягом строку, визначеного підпунктом "а" пункту 3 частини другої статті 78 цього Кодексу; 6) платником податків подано органу доходів і зборів документи, які підтверджують наявність у нього на день подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення права на звільнення від сплати митних платежів.

Повернення сум митних платежів у випадках, передбачених частиною п'ятою цієї статті, здійснюється у тому самому порядку, що і повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів за заявою платника податків за умови, що така заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів (ч. 6 ст. 301 МК України).

Повернення не здійснюється: 1) якщо сума митних платежів, що підлягає поверненню, не перевищує 20 гривень; 2) в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України (ч. 8 ст. 301 МК України).

Так, відповідно до ст. 43 Податкового кодексу України (тут і надалі – ПК України у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

На виконання вказаних законодавчих положень наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 №618 затверджено Порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, який діяв станом на момент виникнення спірних правовідносин (надалі – Порядок №618).

Згідно з п. 1 розділу ІІІ Порядку №618, для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

У заяві зазначаються причини повернення коштів, реквізити банку, найменування та код за ЄДРПОУ платника податків - юридичної особи, або прізвище, ім'я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті) та напрям перерахування коштів.

До такої заяви, зокрема, додаються документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати (п. 3 розділу ІІІ Порядку №618).

За відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь (п. 11 розділу ІІІ Порядку №618).

З аналізу наведених законодавчих положень вбачається, що повернення грошових коштів здійснюється у разі надмірної або помилкової сплати останніх.

Так, у силу пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 ПК України, надміру сплачені грошові зобов'язання – суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату, а у силу пп. 14.1.182 п. 14.1 ст. 14 ПК України, помилково сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов'язань.

В обґрунтування наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю «Райсіо Україна» підстав для повернення вказаного розміру грошових коштів останнім вказано, що за період з 22.04.2013 по 31.12.2015 вказаним товариством надмірно сплачено платежі у загальному розмірі 1 135 925,37 грн., оскільки підставою для сплати таких грошових коштів до Державного бюджету України слугувало рішення відповідного митного органу, винесене з підстав, аналогічних тим, які вже були предметом судового розгляду та визнані протиправними.

Суд вказує про безпідставність таких тверджень представника позивача, виходячи з такого.

З огляду на вказане, слід наголосити, що набрання законної сили постановою суду про скасування рішення митниці про коригування митної вартості ідентичного товару, задекларованого раніше за певною митною декларацією, не є підставою для виникнення у імпортера права на повернення обчислених з урахуванням такого рішення надмірно сплачених митних платежів за іншою митною декларацією. За таких же мотивів набрання законної сили постановою суду про скасування рішення митниці про визначення коду певного товару, задекларованого раніше за певною митною декларацією, також не є підставою для виникнення у імпортера права на повернення обчислених з урахуванням такого рішення надмірно сплачених митних платежів за іншою митною декларацією, за якою ввезено ідентичні товари.

Аналогічні положення викладено у п. 32 висновків узагальнення Вищого адміністративного суду України практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012.

Щодо позовної вимоги зобов’язального характеру слід зазначити, що остання є похідною від розглянутої вище позовної вимоги, а тому також є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення останніх.

Керуючись ст.ст. 69-71, ст.ст. 158-163, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок