Справа № 815/4416/17
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2017-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/4416/17

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Лукянчук О.В.,
судді -Градовського Ю.М.

при секретарі -Величко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фермерського господарства «Оберіг 15» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року по справі за позовом фермерського господарства «Оберіг 15» до Державної фіскальної служби України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна», про визнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року ФГ «Оберіг 15» (надалі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (надалі - відповідач, ДФС України), в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, заявило наступні вимоги:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України від 22.08.2017 року №111869/40179015 про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 04.08.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №2 від 04.08.2017 року, складену фермерським господарством «Оберіг 15», в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України від 22.08.2017 року №111676/40179015 про відмову в реєстрації податкової накладної №3 від 06.08.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №3 від 06.08.2017 року, складену фермерським господарством «Оберіг 15», в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані рішення від 22.08.2017 року про відмову у реєстрації податкових накладних №2 від 04.08.2017 року та №3 від 06.08.2017 року прийняті відповідачем неправомірно без достатніх для цього правових підстав.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Луї Дрейфус Компані Україна» укладені наступні договори поставки:

- №К17 08-0957 від 03.08.2017 року, за яким позивач, крім іншого, зобов'язався поставити контрагенту товар у вигляді пшениці групи "А" 3-го класу урожаю 2017 року у кількості 130 метричних тон +/- 10% за загальною ціною 676000,00 грн. (ПДВ - 112666,67 грн.) (а.с.57-62);

- №К17 08-0981 від 04.08.2017 року за яким позивач, крім іншого, зобов'язався поставити контрагенту товар у вигляді пшениці групи "А" 3-го класу урожаю 2017 року у кількості 120 метричних тонн +/- за загальною ціною 612000,00 грн. (ПДВ -102000,00 грн.) (а.с.63-68).

На підтвердження виконання вказаних умов цих договорів позивачем надані товарно-транспортні накладні, за якими позивач із залученням вантажних автомобілів поставив в адрес ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» пшеницю врожаю 2017 року (а.с.75-79), а також реєстр платіжних документів, за якими ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» здійснювало оплату позивачу вартості поставленої пшениці (а.с.80).

За фактами здійснених поставок позивачем були складені наступні податкові накладені: №1 від 03.08.2017 року на суму 139359,89 грн. (у т.ч. ПДВ 23226,65 грн.), №2 від 04.08.2017 року на суму 530191,60 грн. (у т.ч. ПДВ 88365,27 грн.) та №3 від 06.08.2017 року на суму 621078,00 грн. (у т.ч. ПДВ 103513,00 грн.). Ці податкові накладні в електронній формі були направлені до ДФС України для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, як передбачено ст.201 ПК України.

Податкова накладна №1 від 03.08.2017 року була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією №1 (а.с.83), однак в реєстрації податкових накладних №2 від 04.08.2017 року та №3 від 06.08.2017 року було відмовлено рішеннями комісії ДФС України від 22.08.2017 року №111869/40179015 та №111676/40179015, відповідно (а.с.130-131).

Зі змісту вказаних рішень комісії ДФС слідує, що підставою для відмови у реєстрації податкових накладних є «надання платником податку копії документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції в мотивувальній частині постанови фактично дослівно відтворив зміст заперечень відповідача на позов, в яких, окрім цитування положень нормативно-правових актів, які регулюють спірні відносини, міститься висновок про те, що «позивачем не було надано копії первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки - фактури/інвойси, акти приймання - передавання товарів (робіт, послуг), а також відсутність розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків».

При цьому суд першої інстанції, як і відповідач по справі у спірних рішеннях, обмежився лише загальною оцінкою наданих позивачем документів, не встановивши конкретно, які з них складені з порушенням законодавства, як зазначено у спірних рішеннях, і в чому ці порушення полягають, а також яких саме первинних та платіжних документів не вистачає, наявність яких була обов'язковою з огляду на специфіку тих господарських операцій, які відображались у податкових накладних №2 та №3.

Суд першої інстанції не надав жодної оцінки доводам позивача та третьої особи про те, що надані позивачем до податкового органу та до матеріалів даної справи документи відповідають вимогам законодавства та в повній мірі доводять можливість здійснення позивачем поставок пшениці в адрес третьої особи.

Також судом першої інстанції не надано оцінки тому факту, що за схожих обставин, якими є поставки позивачем пшениці в адрес третьої особи 3, 4 та 6 серпня 2017 року, податковим органом приймаються протилежні рішення про реєстрацію податкової накладної №1 від 03.08.2017 року, яка складена за фактом поставки від 03.08.2017 року, та про відмову у реєстрації податкових накладних №2 від 04.08.2017 року та №3 від 06.08.2017 року, які складені за фактом поставок, що відбулись 4 та 6 серпня 2017 року.

В своїх запереченнях на позов відповідач також цей факт не враховує, та не пояснює, чому податкова накладна №1 від 03.08.2017 року була зареєстрована без зауважень, і в чому відмінність наданих позивачем документів для реєстрації цієї податкової накладної від документів, які надавались для реєстрації податкових накладних №2 від 04.08.2017 року та №3 від 06.08.2017 року.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак постанова суду першої інстанції таким вимогам не відповідає, оскільки з огляду на вищенаведене не може вважатися такою, що ухвалена на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи з наведенням вичерпних мотивів прийняти або відхилити всіх доводів сторін.

Оцінюючи спірні рішення комісії ДФС України від 22.08.2017 року №111869/40179015 та №111676/40179015 на предмет їх законності та обґрунтованості, колегія суддів не може погодитися з підтриманою судом першої інстанції позицією податкового органу щодо наявності правових підстав для відмови у реєстрації вищевказаних податкових накладних.

Враховуючи податковий статус позивача та третьої особи - ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна», які є платниками податку на додану вартість, здійснення позивачем в адрес цього контрагента поставок пшениці 3, 4 та 6 серпня 2017 року викликало у позивача обов'язок відповідно до вимог ст.201 ПК України скласти податкові накладні та зареєструвати їх в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Як вже зазначено вище, такий обов'язок позивач виконав, склавши та направивши в електронній формі до ДФС України податкові накладні №1 від 03.08.2017 року, №2 від 04.08.2017 року та №3 від 06.08.2017 року для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Аналіз змісту цих податкових накладних свідчить про їх відповідність тим вимогам, які до них висуваються у п.201.1 ст.201 ПК України та в Наказі Мінфіну №1307 від 31.12.2015 року «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», і відповідач не вказує на наявність будь-яких недоліків форми та змісту зазначених податкових накладних.

Положення п.201.16 ст.201 ПК України надають відповідачу право у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, зупиняти реєстрацію податкової накладної з направленням платнику податків відповідного повідомлення з пропозицією надання пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, які розглядаються комісією ДФС України з наступним прийняттям рішення про реєстрацію або про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 29.03.2017 року №190 «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією ДФС про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій» (надалі - Постанова №190), відповідно до якої підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування.

Наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року №567 затверджені Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, та вичерпний переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Наказ №567).

Згідно п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом №567, Моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями:

обсяг постачання товару/послуг, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01.01.2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01.01.2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податків за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначеними пп.215.3.1 та пп.215.3.2 п.215.3 ст.215 розділу VI ПК України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

Цим же наказом Міністерства фінансів України затверджений вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Так, для критерію, зазначеного у пп.1 п.6 Критеріїв, достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної будуть наступні документи:

договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

Для критерію, зазначеного в пп.2 п.6 Критеріїв, такими документами будуть:

- договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Як вже зазначено вище, відповідач, як і суд першої інстанції, в обґрунтування своєї позиції послались на ненадання позивачем цілого боку первинних документів, який наведений у вищевказаних Критеріях.

Однак є цілком зрозумілим, що за різними господарськими операціями можуть складатися і різни первинні документи, а тому необхідність складання тих чи інших первинних документів та можливість їх подання податковому органу залежить перш за все від сутності господарських операцій.

Тому, стверджуючи про ненадання певних первинних документів, які зазначені у вищевказаних Критеріях, суду необхідно встановити, які саме первинні документи повинні складатися на підтвердження конкретних господарських операцій.

Однак ні відповідач при прийнятті спірних рішень, ні суд першої інстанції такого аналізу не здійснили.

Позивач стверджує, що в 2017 році на земельній ділянці площі 99,15 га., яка знаходилась у нього в користуванні, ним було посіяно насіння пшениці, яке було придбано в жовтні 2016 року у Держаного підприємства опитне господарство ім.Кутозова НААН, а також використані добрива, придбані у МПП фірма «Ерідон». В липні 2017 року позивач зібрало врожай 273 тони пшениці 3 класу, що підтверджують звіти 4-сг та 29-сг за 2017 рік, з яких 250,54 т. були поставлені в адрес ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» за податковими накладними №1 від 03.08.2017 року, №2 від 04.08.2017 року та №3 від 06.08.2017 року.

На підтвердження цих обставин позивач на пропозицію відповідача після зупинення реєстрації податкових накладних №2 від 04.08.2017 року та №3 від 06.08.2017 року направив відповідачу в електронній формі письмові пояснення з підтверджуючими документами - копії договорів поставки від 03.08.2017 року №К17 08-0957, від 04.08.2017 року №К17 08-0981, копію видаткової накладної від 04.08.2017 року, копію реєстру платіжних документів за період з 22.05.2017 року по 19.08.2017 року, копію довіреності від 03.08.2017 року Серії ААА №841715, копію результатів аналізу пшениці врожаю 2017 року ФГ «Оберіг 15», копію договору від 04.10.2016 року №04/10, укладеного з ДПГ ім. М.І. Кутузова НААН, копії накладної №239с від 07.10.2016 року, копію платіжного доручення №2 від 05.10.2016 року, копію реєстру платіжних документів за період з 22.05.2017 року по 19.08.2017 року, копію рахунку - фактури від 04.08.2017 року №СФ-0000002, копію договору поставки №1575/17/256 від 16.12.2017 року, укладеного з МППФ «Ерідон», копію реєстру платіжних документів за період з 01.04.2017 року по 19.05.2017 року, копію Рішення Чогодарівської сільської ради XVсесії VII скликання «Про надання дозволу на обробіток земельної ділянки за межами населеного пункту для вирощування сільськогосподарської продукції в 2017 році ФГ «Оберіг 15», та копії видаткових накладних, виданих МППФ «Ерідон» на адресу ФГ «Оберіг 15» за період квітень - червень 2017 року (а.с.130-165).

Дослідивши надані позивачем документи, колегія суддів вважає, що наведені позивачем обставини вирощування 273 тони пшениці 3 класу та їх поставка в адрес ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» повністю підтверджуються цими документами.

Згідно Звіту позивача про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2017 року (форма 4-сг) (а.с.114-115), усього в користуванні позивача перебувало 387,22 га, з яких 99,15 га під пшеницю озиму.

Надані позивачем первинні документи підтверджують факт придбання позивачем насіннєвого матеріалу у ДПОГ ім.Кутозова НААН та добрив у МПП фірма «Ерідон», а також факт передачі директору ФГ «Оберіг 15» ОСОБА_6 земельної ділянки площею 99,15 га. на території Чогодарської сільської ради рішенням Чогодарської сільської ради Ширяївського району Одеської області. Також договором оренди між ОСОБА_7 (Орендодавець) та ФГ «Оберіг 15» від 01.03.2017 року підтверджується факт наявності в користуванні позивача в с.Валентинівка на території Чогодарської сільської ради Ширяївського району Одеської області комплексу будівель (тік, вагова, склад, цех) (а.с.118-120).

При цьому, відповідно до наданих позивачем товарно-транспортних накладних, за яким поставлялась пшениця в адрес ТОВ «Луї Дрейфус Компані Україна» (а.с.70-79) пунктом навантаження є с. Валнтинівка Ширяївського району Одеської області, що цілком узгоджується з місцем наявності у позивача складських приміщень.

Враховуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення комісії ДФС України від 22.08.2017 року №111869/40179015 та №111676/40179015 про відмову у реєстрації податкових накладних ФГ «Оберіг 15» №2 від 04.08.2017 року та №3 від 06.08.2017 року є такими, що винесені без належних для цього правих підстав, а тому підлягають скасуванню як протиправні.

Відтак, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень комісії ДФС України від 22.08.2017 року №111869/40179015 та №111676/40179015 підлягають задоволенню.

Також колегія суддів погоджується з обґрунтованістю позовних вимог про зобов'язання відповідача зареєструвати податкові накладні №2 від 04.08.2017 року та №3 від 06.08.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних, оскільки такі зобов'язальні дії направлені на відновлення порушених прав позивача.

Застосовуючи такий спосіб відновлення прав позивача, колегія суддів звертає увагу на положення пп.201.16.4. п.201.16 ст.201 ПК України, відповідно до якого податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирають законної сили з моменту проголошення, то згідно з положеннями пп.201.16.4 п.201.16 ст.201 ПК України датою реєстрації податкових накладних №2 від 04.08.2017 року та №3 від 06.08.2017 року повинна бути дата ухвалення постанови апеляційної інстанції по цій справі, тобто 15.11.2017 року.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що загальний розмір судових витрат по справі у вигляду сплати судового збору за подачу позовної заяви (а.с.6) та апеляційної скарги (а.с.189) дорівнює 13440 грн., ця сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.195, ст.196, п.3 ч.1 ст.198, ч.1 ст.202, ст.207, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фермерського господарства «Оберіг 15» - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року -скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги фермерського господарства «Оберіг 15» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України від 22 серпня 2017 року №111869/40179015 та №111676/40179015 про відмову в реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних №2 від 04 серпня 2017 року, складених фермерським господарством «Оберіг 15».

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні №2 від 04 серпня 2017 року та №3 від 06 серпня 2017 року, складені фермерським господарством «Оберіг 15», в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Стягнути на користь фермерського господарства «Оберіг 15» () понесені судові витрати в сумі 13440 (тринадцять тисяч чотириста сорок) гривень з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 20 листопада 2017 року.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лукянчук Ю.М. Градовський