Справа № 227/1906/17
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Здоровиця О.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року справа №227/1906/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року в справі № 227/1906/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради в частині відмови в проведенні нарахування та виплати одноразової компенсації при встановленні ІІ групи інвалідності відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 15 мінімальних заробітних плат на момент виплати та зобовязати виплатити таку компенсацію.

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що при встановленні ОСОБА_2 ІІ групи інвалідності Управлінням соціального захисту населення Добропільської міської ради за його заявою була нарахована та сплачена одноразова компенсація згідно зі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 94,80 грн. При цьому відповідач визначив розмір компенсації на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 282 від 14.05.2015. Проте апелянт вважає такі дії протиправними, оскільки всупереч нормам Конституції України редакція статті 48 наведеного закону, яку застосував орган соціального захисту населення, значно звужує право позивача щодо отримання належної йому компенсації.

За таких обставин апелянт наголошує, що він має право на отримання різниці між розмірами одноразової компенсації при встановленні 2 та 3 груп інвалідності в розмірі 15 мінімальних заробітних плат на момент виплати.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Позивач надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 (далі позивач) є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 1-ої категорії та перебуває на обліку Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради (далі відповідач, УСЗН Добропільської міської ради). Сторонами не заперечується, що 25.10.1993 позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково. Інвалідність настала внаслідок захворювання, яке повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

На підставі виписки з акту огляду МСЕК від 12.04.2017 ОСОБА_2 14.03.2017 встановлено безстроково ІІ групу інвалідності.

У звязку із викладеним позивач 10.05.2017 звернувся до УСЗН Добропільської міської ради із заявою про виплату йому різниці в розмірі одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї.

Розглянувши цю заяву відповідач листом № 1898/01-16 від 23.05.2017 сповістив ОСОБА_2, що йому було нараховано та виплачено різницю розмірів одноразової компенсації при встановленні вищої групи інвалідності в сумі 94,8 грн відповідно до вимог чинного законодавства.

Вважаючи, що дії УСЗН Добропільської міської ради порушують його право на отримання одноразової компенсації в належному розмірі, ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 статті 58 Конституції України закріплено принцип, відповідно до якого закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

За приписами ч. 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону № 796-ХІІ, в редакції чинній на момент встановлення ОСОБА_2 ІІ групи інвалідності 14.03.2017, одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали інвалідами внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім'ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 48 Закону № 796-ХІІ).

За приписами статті 48 Закону № 796-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України № 760 від 26.10.2016 затверджено Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян, що додається (далі Порядок).

Пунктом 4 Порядку регламентовано, що одноразова компенсація виплачується в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України». Підпунктом 1 пункту першого цієї постанови установлено такі розміри виплат, передбачених статтями 36 і 48 Закону № 796-ХІІ: одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого:

інвалідам I групи - 379,3 гривні;

інвалідам II групи - 284,4 гривні;

інвалідам III групи - 189,6 гривні.

Абзацом 5 пункту 5 Порядку регламентовано, що у разі встановлення вищої групи інвалідності особам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, особам, які брали участь в ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, виплачується різниця одноразової компенсації.

Аналіз наведених норм права та обставин справи дозволяє дійти висновку про відсутність з боку УСЗН Добропільської міської ради порушень чинного законодавства в частині визначення розміру належної ОСОБА_2 різниці одноразової компенсації у разі встановлення вищої групи інвалідності.

При цьому колегія суддів не приймає посилання апелянта на Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008, оскільки цим рішенням визнано неконституційними зміни, внесені до Закону № 796-ХІІ Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 № 107-VI. У той же час чинна на момент встановлення позивачу вищої групи інвалідності редакція ст. 48 Закону № 796-ХІІ встановлена Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо усунення дискримінаційного ставлення до громадян, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях та військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї» від 21 квітня 2016 року № 1339-VIII. При цьому порядок прийняття та положення Закону № 1339-VIII на даний час не скасовані та не визнані неконституційними.

Отже зауваження апелянта, що редакція абз. 3 ч. 1 ст. 48 Закону № 796-ХІІ, якою виплата вказаної одноразової компенсації визначена в розмірі, кратному до мінімальної заробітної плати, у 2017 році є чинною та іншими законодавчими актами, у тому числі Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», не призупинялась і зміни до неї не вносились, не відповідають дійсності.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 94, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року в справі № 227/1906/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2017 року в справі № 227/1906/17 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_3

ОСОБА_4