Справа № 735/920/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-11-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Балаба О.А. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року Справа № 735/920/17

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Сосницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Коропського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Сосницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Сосницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач) про:

- визнання неправомірним рішення Сосницького ОУПФУ в Чернігівській області від 01.08.2017 р. щодо відмови позивачу у зарахуванні до стажу періоду роботи на посаді секретаря сільської ради та призначенні їй пенсії як державному службовцю;

- зобов'язання відповідача зарахувати період роботи позивача на посаді секретаря сільської ради з 04.07.2001 р. по 22.08.2016 р. та призначити їй пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Постановою Коропського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, так як, на думку апелянта, оскаржувана ним постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судове засідання 22.11.2017 р. сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст.12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у період з 04.07.2001 р. по 22.08.2016 р. позивач працювала на посаді секретаря Рождественської сільської ради.

З 23.05.2016 р. позивач перебуває на обліку в Сосницькому ОУПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У липні 2017 році позивач звернулася до Коропського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Сосницького ОУПФУ в Чернігівській області із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме з пенсії за вислугу років на пенсію державного службовця на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу».

01.08.2017 р. відповідач листом № 1398/05 повідомив позивача про відмову в призначенні їй пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» з тиїх підстав, що робота на виборній посаді секретаря сільської ради з 04.07.2001 р. по 22.08.2016 р. не зараховується до стажу, який дає право на пенсію державного службовця.

Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідача щодо відмови у зарахуванні стажу роботи та призначенні пенсії за Законом України «Про державну службу», звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач набула право на зарахування стажу на посаді секретаря сільської ради з 04.07.2001 р. по 22.08.2016 р. до стажу, який дає право на пенсію державного службовця.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Європейською соціальною хартією від 03.05.1996 р., ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) № 137-V 14.09.2006 (далі - Хартія), Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 р. № 2493-ІІІ (далі - Закон № 2493-ІІІ), «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ), «Про державну службу» від 10.12.2015 р. № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Хартії визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

У ч. 7 ст. 21 Закону № 2493-ІІІ у редакції, чинній станом на серпень 2016 року, було визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Статтею 14 Закону № 2493-ІІІ передбачено, що посада секретаря сільської, селищної ради віднесена до п'ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно з п.п. 10-12 Прикінцевих положень Закону № 889-VII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (в редакції від 16.12.1993 року № 3723-XII) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Статтею 37 Закону № 3723-XII передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до п. 8 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 889-VIII «Про державну службу» стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Системний аналіз наведених правових норм надає підстави стверджувати, що посада секретаря сільської ради належить до посад в органах місцевого самоврядування, стаж роботи за якими станом на серпень 2016 року при вирішенні питання щодо призначення пенсії підлягав зарахуванню в порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів звертає увагу на те, що станом на 22.08.2016 р., тобто на дату звільнення з посади секретаря сільської ради, позивач набула стаж роботи, який за законодавством, чинним на той час, підлягав зарахуванню до стажу державної служби і надавав їй право на призначення пенсії державного службовця.

Доводи апелянта про те, що стаж на посаді голови сільської ради не зараховується до стажу, який надає право на пенсію державного службовця, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивач у спірний період часу займала посаду секретаря сільської ради, яка відповідно до ст. 14 Закону № 2493-ІІІ віднесена до п'ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування, а не голови ради, як помилково зазначає апелянт.

Крім того, у своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що ст. 46 Закону України «Про державну службу» та Порядок № 229 не застосовуються при визначенні стажу, який дає право на пенсію, відповідно до ст. 37 вказаного Закону.

Однак, як було встановлено вище, право позивача на зарахування стажу роботи на посаді секретаря ради до стажу для призначення пенсії державного службовця виникло саме під час чинності ч. 7 ст. 21 Закону № 2493-ІІІ у відповідній редакції та існує на підставі п.п. 8, 10-12 Прикінцевих положень Закону № 889-VII.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів перед судом правомірності відмови у зарахуванні спірного стажу позивача та призначенні їй пенсії державного службовця та не переконав суд у своїй правоті.

Отже, судом першої інстанції було повно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, згідно з вимогами ст.159 КАС України.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Сосницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Коропського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2017 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Сосницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення, а постанову Коропського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції.

Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 22 листопада 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді: